ПОСТАНОВА
Іменем України

17 січня 2020 року 
Київ

справа №623/2323/16-а
адміністративне провадження №К/9901/17301/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №623/2323/16-а
за позовом  ОСОБА_1 до Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича,  Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області,    Тимчасової комісії з проведення службового розслідування в особі голови комісії Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна Володимира Володимировича    про    визнання дій протиправними та скасування актів органів місцевого самоврядування            
за касаційною скаргою Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича
на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року, ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Старостіна В.В., суддів: Рєзнікової С.С., Бегунца А.О.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обгрунтування
1. У вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом до Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича (далі - відповідач-1), Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області (далі - відповідач-2), Тимчасової комісії з проведення службового розслідування в особі голови комісії Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна Володимира Володимировича (далі - відповідач-3), в якому просив суд з урахуванням уточнених позовних вимог:
1.1. визнати незаконною діяльність Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича щодо проведення службового розслідування згідно розпорядження міського голови № 045 від 21 січня 2016 року, неналежного контролю за проведенням даного розслідування, неприйняття розпорядження за наслідками проведення службового розслідування та реалізації рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26 січня 2016 року;
1.2. визнати незаконним та скасування розпорядження Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича № 045 від 21 січня 2016 року;
1.3. визнати незаконною та протиправною діяльність тимчасової комісії з проведення службового розслідування, проведеного згідно розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21 січня 2016 року, скасувати рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу    № 1 від 26 січня 2016 року як такого що створює негативні наслідки.
2. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відносно нього на підставі розпорядження Ізюмського міського голови №045 від 21 січня 2016 року було проведено службове розслідування, за наслідками якого протоколом засідання тимчасової комісії з проведення службового розслідування №1 від 26 січня 2016 року було фактично визнано його винним у скоєнні кримінального правопорушення - службова недбалість. Вважає що така діяльність відповідачів є незаконною, протиправною, такою що грубо порушує конституційні права, оскільки тимчасова комісія не мала підстав для проведення службового розслідування не мала підстав для оцінки його діяльності та прийняття висновків відносно позивача. Окрім того, якщо б комісія керувалася Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року №950 (далі - Порядок № 950), то наявні порушення стосовно неповідомлення позивача про проведення відносно нього службового розслідування, не залучено його до участі в роботі комісії, позбавлено права на захист, на надання заперечень, клопотань, пояснень та інших прав.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними діяльності Ізюмського міського голови Марченко Валерія Віталійовича щодо проведення службового розслідування згідно розпорядження міського голови № 045 від 21 січня 2016 року, неналежного контролю за проведенням даного розслідування, неприйняття розпорядження за наслідками проведення службового розслідування та реалізації рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26 січня 2016 року, визнання незаконним та скасування розпорядження Ізюмського міського голови Марченко В.В. № 045 від 21 січня 2016 року - відмовлено.
3.1. Провадження по справі в частині визнання незаконною та протиправною діяльність тимчасової комісії з проведення службового розслідування, проведеного згідно розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21 січня 2016 року в особі його голови - заступника Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна Володимира Володимировича та скасування рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26 січня 2016 року - закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній до 15.12.2017; далі - КАС України).
4. Приймаючи рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що позивач станом на 26 січня 2016 року (дата проведення засідання комісії) не мав відповідних повноважень на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тому службове розслідування правомірно проводилося не на підставі Порядку № 950. Також вказував на те, що проведення відповідної перевірки стосовно встановлення осіб, які порушили законодавство України з подальшим притягненням їх до юридичної відповідальності є цілком обгрунтованим правом органу місцевого самоврядування, в тому числі і Ізюмського міського голови. Зазначав, що за своєю природою повноваження керівника щодо вчинення дій стосовно видання розпорядження, є дискреційним повноваженням.   
4.1. Суд першої інстанції також зазначив те, що оскільки протокол засідання тимчасової комісії з проведення службового розслідування №1 від 26 січня 2016 року не є правовим актом індивідуальної дії в розумінні    статті 17 КАС України, він не породжує правових наслідків для особи, стосовно якої винесений, оскільки такі наслідки для вказаної особи створює відповідна дія Ізюмського міського голови Марченко В.В., тому вимоги щодо визнання незаконною та протиправною діяльності тимчасової комісії з проведення службового розслідування, проведеного згідно розпорядження Ізюмського міського голови №045 від 21 січня 2016 року в особі його голови - заступника Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна В.В. та скасування рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу №1 від 26 січня 2016 року підлягають закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України.
5. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.
6. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
6.1. Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2016р. по справі № 623/2323/16-а скасовано.
6.2. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Тимчасової комісії з проведення службового розслідування в особі голови комісії Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна Володимира Володимировича про визнання дій протиправними та скасування актів органів місцевого самоврядування в частині визнання незаконними дій щодо винесення Ізюмським міським головою Марченком Валерієм Віталійовичем розпорядження № 045 від 21 січня 2016 року про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування та скасування розпорядження № 045 від 21 січня 2016 року Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича - задоволено.
6.3. Визнано незаконними дії щодо винесення Ізюмським міським головою Марченком Валерієм Віталійовичем розпорядження № 045 від 21 січня 2016 року про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування та скасувати розпорядження № 045 від 21 січня 2016 року Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича.
6.4. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Тимчасової комісії з проведення службового розслідування в особі голови комісії Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна Володимира Володимировича про визнання дій протиправними та скасування актів органів місцевого самоврядування - відмовлено.
7. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи адміністративний позов частково, суд апеляційної інстанції зазначив те, що проведення відповідної перевірки стосовно встановлення осіб, які порушили законодавство України з подальшим притягненням їх до юридичної відповідальності є цілком обгрунтованим правом органу місцевого самоврядування, в тому числі і Ізюмського міського голови. Вказував на те, що за своєю природою повноваження керівника щодо вчинення дій стосовно видання розпорядження, є дискреційним повноваженням. Проте, мета проведення службового розслідування є обставини, які повинні встановлюватись під час розгляду справи в цивільному судочинстві.        
7.1. Крім того суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції, посилаючись на те, що протокол засідання тимчасової комісії з проведення службового розслідування № 1 від 26 січня 2016 року не є правовим актом індивідуальної дії, дійшов хибного висновку про закриття провадження у справі в частині визнання незаконною та протиправною діяльність тимчасової комісії з проведення службового розслідування, проведеного згідно розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21 січня 2016 року в особі його голови - заступника Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна Володимира Володимировича та скасування рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26 січня 2016 року, і в цій частині позовних вимог суд апеляційної інстанції відмовив.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
8. 06 березня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича про скасування постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
9. У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що постанова апеляційного суду прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, без належної оцінки доводів та аргументів відповідачів, без повного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню. Скаржник зазначив те, що суд апеляційної інстанції у своєму рішенні дійшов висновку, що міський голова мав право провести відповідну перевірку для встановлення винної особи, проте, без будь-якого належного обґрунтування скасував розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21 січня 2016 року. 
9.1. Також, скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції без будь-якого обґрунтування вийшов за межі позовних вимог та визнав незаконноми дії Ізюмського міського голови Марченка Валерія щодо винесення спірного розпорядження, що є грубим порушення норм процесуального права. Вказував на те, що протокол № 1 від 26 січня 2016 року не породжує обов`язкових юридичних наслідків, а тому не може розглядатися як правовий акт індивідуальної дії у розумінні пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України.    
10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною касаційною скаргою.
11. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017року № 2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон № 2147-VІІІ).
12. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції вищевказаного Закону, обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
13. У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України матеріали касаційної скарги передано до Верховного Суду.
14. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
15. 07 лютого 2018 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Білоус О.В., суддів Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.
16. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 травня 2019 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року №533/0/78-19 у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді - доповідача Білоуса О.В. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 № 14), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єресько Л.О., судді Загороднюк    А.Г., Соколов В.М.
17. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько  Л.О. від 15 січня 2020 року дана касаційна скарга була прийнята до провадження, закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 340 та статті 345 КАС України.
Позиція інших учасників справи 
18. 28 квітня 2017 року від ОСОБА_1 надійшло заперечення на касаційну скаргу, де позивач посилається на не обґрунтованість доводів даної касаційної скарги та просить:
18.1. постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року у справі № 623/2323/16-а скасувати;
18.2. постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі;
18.3. визнати незаконною діяльність Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича щодо проведення службового розслідування згідно розпорядження міського голови № 045 від 21 січня 2016 року, неналежного контролю за проведенням даного розслідування, неприйняття розпорядження за наслідками проведення службового розслідування та реалізації рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26 січня 2016 року;
18.4. визнати незаконним та скасувати розпорядження Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича № 045 від 21 січня 2016 року;
18.5. визнати незаконною та протиправною діяльність тимчасової комісії з проведення службового розслідування, проведеного згідно розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21 січня 2016 року, скасувати рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу    № 1 від 26 січня 2016 року як такого що створює негативні наслідки;
18.6. стягнути з виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області судовий збір.
19. Вказував на те, що суд апеляційної інстанції правомірно не погодився з висновком суду першої інстанції так як вказав, що мета проведення службового розслідування є обставини, які повинні встановлюватися під час розгляду справи в цивільному судочинстві. Також, суд апеляційної інстанції не вийшов за межі позовних вимог оскільки серед позовних вимог позивача було визнання розпорядження незаконним, а також дій відповідача-1 незаконними.  
20. Вважає, що діяльність відповідачів є незаконною, протиправною, такою що грубо порушує конституційні права, оскільки тимчасова комісія не мала підстав для проведення службового розслідування не мала підстав для оцінки його діяльності та прийняття висновків відносно позивача. Окрім того, якщо б комісія керувалася Порядком № 950, то наявні порушення стосовно неповідомлення позивача про проведення відносно нього службового розслідування, не залучено його до участі в роботі комісії, позбавлено права на захист, на надання заперечень, клопотань, пояснень та інших прав.
21. 03 травня 2017 року від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, у яких позивач вказував на те, що довіреність скаржника, яка додана до касаційної скарги не відповідає вимогам КАС України та Цивільного кодексу України.
22. Від відповідача-2 та відповідача-3 відзиву на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до  статті 338 КАС України  не перешкоджає касаційному перегляду справи. 
Установлені судами фактичні обставини справи
23. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2014 року у справі №  К/800/26592/13 касаційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2013 року скасовано, залишено в силі постанову Борівського районного суду Харківської області від 18 грудня 2012 року (а.с. 52-54).
24. Як зазначено в мотивувальній частині ухвали, зокрема, що «відповідачем було порушено порядок скликання та проведення позачергової 44 сесії 5 скликання Ізюмської міської ради відповідно до вищевказаних вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Ізюмської міської ради, а саме: проведено несвоєчасно та у спосіб, не передбачений Регламентом, оповіщення депутатів і громадян міста про пленарне засідання».
25. Відповідачем у справі № К/800/26592/13 було визначено - Ізюмська міська рада Харківської  області, Виконавчий комітет Ізюмською міської ради Харківської області.
26. 19 січня 2016 року до Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича було подано службовий лист (вх. № 255) про проведення службового розслідування за підписом ОСОБА_3 , відповідно до якого зазначається про заподіяння шкоди виконавчому комітету Ізюмської міської ради згідно постанови Борівського районного суду Харківської області від 18 грудня 2012 року та необхідності призначення службового розслідування з метою встановлення осіб, які допустили порушення порядку скликання та проведення позачергової    44 сесії Ізюмської міської ради 5 скликання відповідно до вимог Регламенту Ізюмської міської ради 5 скликання та обсягу документів, які можуть бути додані до позовної заяви (а.с. 55).
27. Розпорядженням Ізюмського міського голови Марченка В.В. № 045 від 21 січня 2016 року «Про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування» було вирішено провести службове розслідування до 28 січня 2016 року за фактами, які зазначені у службовому листі начальника юридичного відділу виконавчого комітету Ізюмської міської ради вх. № 255 від 19 січня 2016 року щодо встановлення кола осіб, які допустили порушення порядку скликання та проведення позачергової 44 сесії Ізюмської міської ради 5 скликання з метою подачі позовної заяви до Ізюмського міськрайонного суду щодо відшкодування завданої шкоди виконавчому комітету Ізюмської міської ради, створено тимчасову комісію у складі: Мацокіна В.В., Куроєдова М.О., Кравцова Ю.В., Лагоши Н.В., Запорожець І.В., Петрова К .Є., Іщук М .О. , Сердюк І .Ю. (а.с. 12).
28. Згідно до протоколу засідання тимчасової комісії з проведення службового розслідування № 1 від 26 січня 2016 року було запропоновано Ізюмському міському голові Марченку В.В.:
28.1. визначити за фактом службової недбалості винною особою ОСОБА_1 ;
28.2. доручити юридичному відділу виконавчого комітету Ізюмської міської ради звернутися із заявою про вчинення посадового правопорушення до Ізюмського відділу поліції головного управління Національної поліції в Харківській області;
28.3. доручити юридичному відділу виконавчого комітету Ізюмської міської ради звернутися із цивільним позовом до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області про відшкодування завданої шкоди виконавчому комітету Ізюмської міської ради посадовою особою ОСОБА_1 (а.с. 11, зворотній бік).
Позиція Верховного Суду
Оцінка висновків суду, рішення яке переглядається, та аргументів учасників справи.
29. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.
30. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.        
31. Згідно частини 3 статті 211 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права, що кореспондує нормі частини 4 статті 328 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017).
32. Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень на момент їх ухвалення визначалися статтею 159 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017), відповідно до якої судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справ, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
33. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
34. Перевіряючи доводи касаційної скарги в межах наведених у ній доводів, Верховний Суд приходить до таких висновків.
35. За змістом матеріалів справи ОСОБА_1 у позовній заяві просить, зокрема, визнати незаконним та скасувати розпорядження Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича № 045 від 21 січня 2016 року.
36. Суд апеляційної інстанції надаючи оцінку оспорюваному розпорядженню вказав, що мета проведення службового розслідування є обставини, які повинні встановлюватися під час розгляду справи у цивільному судочинстві.
37. Колегією суддів Верховного Суду встановлено, що суди попередніх інстанцій дійшли різних юридичних висновків під час надання правової оцінки оскаржуваному розпорядженню.
38. Зважаючи на встановлені судами обставини, Верховний Суд вважає висновки суду апеляційної інстанції передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень  статті 86 КАС України (у редакції чинній до 15.12.2017), а відтак таке судове рішення не є таким, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені    статтею 159 КАС України (у редакції чинній до 15.12.2017).
39. В силу вимог пункту 3 частини 1  статті 163 КАС України  (у редакції, чинною на час прийняття рішення судом апеляційної інстанції) у мотивувальній частині судового рішення зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався. Таким чином, у мотивувальній частині рішення необхідно наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, з яких виходив суд при вирішенні спору.
40. Проте, з судового рішення апеляційного суду не вбачається наведення обґрунтованих мотивів, виходячи з яких була надана інша правова оцінка, встановленим судом першої інстанції обставинам та які були покладені в основу задоволення позову.
41. Фактично апеляційний суд надав іншу юридичну оцінку обставинам справи, встановленим судом першої інстанцій, без належного мотивування причин цього, що не відповідає правилам оцінки доказів за    статтею 86 КАС України (у редакції чинній до 15.12.2017). Адже оцінка судом доказів за своїм внутрішнім переконанням не означає допустимості їх необґрунтованої оцінки, при якій змістовно тотожні обставини отримують діаметрально протилежне тлумачення, без зазначення належних причин для цього.
42. Наведене дає підстави стверджувати про невжиття належних заходів щодо офіційного з`ясування обставин справи.
43. Верховний Суд вважає доводи касаційної скарги щодо безпідставного виходу судом апеляційної інстанції за межі позовних вимог такими, що заслуговують на увагу з огляду на таке.
44. Зокрема, скаржник вказує на те, що суд апеляційної інстанції визнав незаконноми дії Ізюмського міського голови Марченка Валерія щодо винесення спірного розпорядження, хоча позивач таких позовних вимог в суді першої інстанції не заявляв. 
45. Натомість, позивачем в суді першої інстанції були заявалені інші позовні вимоги, а саме в частині оскарження діяльності Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича щодо проведення службового розслідування згідно розпорядження міського голови № 045 від 21 січня 2016 року, неналежного контролю за проведенням даного розслідування, неприйняття розпорядження за наслідками проведення службового розслідування та реалізації рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26 січня 2016 року.
46. Частиною 2 статті 11 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
47. Згідно з частиною 1 статті 51 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) крім прав та обов`язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.
48. За положеннями частини 1 статті 137 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017), позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.
49. Позивач до початку судового розгляду справи по суті реалізував своє право щодо зміни позовних вимог, шляхом подання відповідного уточненого адміністративного позову.
50. Порушуючи норми процесуального права, зокрема положень статті 195 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017), суд апеляційної інстанції переглядаючи постанову суду першої інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , вирішує адміністративний позов з урахуванням його змін.
51. За змістом статті 195 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.
52. Суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися    у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.
53. Суд апеляційної інстанції може встановити нові обставини, якщо вони не встановлювалися судом першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права.
54. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.
55. Виходячи з аналізу вказаних норм слід зробити висновок, що суд апеляційної інстанції при перегляді судового рішення суду першої інстанції може вийти лише за межі доводів апеляційної скарги. Вихід за межі позовних вимог в даному випадку можливий лише судом першої інстанції, оскільки норми частини 4 статті 195 КАС України забороняють суду апеляційної інстанції розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.
56. Відтак, суд апеляційної інстанції розглянув позовні вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, чим порушив імперативну норму частини 4 статті 195 КАС України, а також вийшов за межі апеляційної скарги, жодним чином не мотивувавши таку дію.
57. З огляду на вказані положення процесуального закону, суд касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції допустив порушення процесуального права, вирішивши спір щодо позовних вимог, які позивачем не заявлялись та не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
58. Подібний висновок вже був висловлений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі № 823/2795/15 і Суд не знаходить підстав для відступу від нього.
59. Також, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що заявлені у прохальній частині заперечення ОСОБА_1 вимоги могли бути викладені у касаційній скарзі. Однак, ОСОБА_1 касаційної скарги не подавав, правом на оскарження в касаційному порядку рішення суду першої після апеляційного перегляду справи, а також постанови суду апеляційної  інстанції - повністю або частково, не скористався. А відтак, вказані у прохальній частині заперечення вимоги не можуть бути розглянуті у касаційній інстанції.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
60. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 349 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
61. За приписами пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
62. Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог    статті 159 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017).
63. Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження суду апеляційної інстанції, тому з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) відсутня можливість перевірити правильність його висновків в цілому по суті спору.
64. Таким чином, з огляду на приписи частини 2 статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
65. Зважаючи на приписи підпункту 9 пункту 1, підпункту 2 пункту 2 Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 455/2017, оголошення про початок роботи Другого апеляційного адміністративного суду, розміщеного в офіційному виданні Верховної Ради України "Голос України" від 03 жовтня 2018 року № 185 (6940), справу слід направити для новий розгляд до вказаного суду.
Висновки щодо розподілу судових витрат.
66. З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича задовольнити частково.
2. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до Другого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
 В.М. Соколов 
Судді Верховного Суду