ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
03 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/4723/19	
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 р. (суддя Сіпака А.В., повне судове рішення складено 04.11.2019 р.) в справі № 280/4723/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – ГУ ПФУ) про визнання  протиправними дій щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років під час перерахунку з 90% до 70% грошового забезпечення та зменшення розміру пенсії з надбавками за рахунок виплати 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р., з 01.01.2018 р.; зобов`язання провести перерахунок та виплачувати пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р., з 01.01.2018 р., однією сумою, з урахуванням раніше виплачених сум; встановлення судового контролю за виконанням рішення.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області щодо зменшення з 01.01.2018 основного розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, призначеної відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1  пенсію за вислугу років в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення згідно зі  статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, починаючи з 01.01.2018 р., з врахуванням проведених раніше виплат; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач із посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на положення постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 р. та вказує, що при здійсненні перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії орган Пенсійного фонду  діяв відповідно до вимог законодавства. При цьому вказує, що скасування з 05.03.2019 р. рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 р. в справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р.,  певних положень постанови № 103 не впливає на спірні правовідносини, оскільки положення цієї постанови втратили чинність з 05.03.2019 р.
Також зазначає про неврахування судом першої інстанції обмеження на законодавчому рівні  з 01.01.2018 р. максимального розміру пенсії військовослужбовця на рівні 70% грошового забезпечення.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є військовим пенсіонером і з 09.11.2004 року йому призначена пенсія за вислугу років у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, що підтверджується копією розрахунку пенсії від 01.01.2017.
При перерахунку позивачу у 2018 році пенсії відповідачем застосовано приписи  ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,  та розмір пенсії обмежено 70% відповідних сум грошового забезпечення.
У розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі ТЗ 58440 від 01.01.2017 зазначено, що основний розмір пенсії: 90% грошового забезпечення (вислуга років 36) у розмірі 1805,90 грн.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що копією розрахунку пенсії підтверджено, що згідно з  постановою Кабінету Міністрів України  №103 від 21.02.2018  відповідачем встановлено,    що    позивачу    виплачується з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення, з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення, з 01.01.2020 100% щомісячно від підвищення.    
Зважаючи на те, що внесені   до  статті 13 Закону України Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зміни  щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим    Законом  у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, суд першої інстанції дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до  статті 63 вказаного Закону   на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої  статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії, відповідно,  при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним, тобто у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку, що обумовило висновок про протиправність дій відповідача щодо перерахунку пенсії позивача та зменшення відсотку основного розміру пенсії з 90% на 70% від сум грошового забезпечення.
Також суд першої інстанції вважав обґрунтованими позовні вимоги  про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсії з 01.01.2018 р. позивачу з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р., оскільки  право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018 року, з урахуванням вже сплачених сум, має визначатися та визначається безпосередньо  Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не постановою Уряду. 
Разом з тим, оскільки, судове рішення про визнання нечинним п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.02.2018 №103 набрало законної сили лише 05.03.2019, то враховуючи положення  ст. 265 КАС України, суд першої інстанції вважав, що до вказано часу відповідач діяв в межах законодавства, а відтак у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ПФУ щодо виплати позивачу     лише 50% суми підвищення пенсії, відмовив.
Також суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість вимоги позивача про виплату пенсії однією сумою, виходячи з відсутності обставин, які б обґрунтовували необхідність виплати позивачу пенсії однією сумою.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, оскільки судове рішення є обов`язковим до виконання, у тому числі, в примусовому порядку, а за невиконання рішення суду передбачена відповідальність.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення в частині задоволених позовних вимог.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ з 09.11.2004 р.,  отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії Міністерства оборони  України, із розрахунку 90% грошового забезпечення.
З 01.01.2018 р. ГУ ПФУ здійснено перерахунок пенсії позивача із врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 (далі – постанова № 103). 
З 01.01.2018 р.  позивачу нараховується  пенсія в розмірі  70% грошового забезпечення, виплачується підвищення в розмірі 50%,  з 01.01.2019 р. -  в розмірі 75%.
Спірним є питання нарахування та виплати позивачу пенсії із розрахунку 70% грошового забезпечення, а не 90% грошового забезпечення, а також виплати пенсії не в повному обсязі.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі – Закону № 2262-ХІІ).
Статтею 13 Закону №2262-ХІІ, у редакції,  чинній на час призначення пенсії позивачу (04.04.1995 р.), передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: 
а)  особам  офіцерського  складу,  прапорщикам  і   мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та  військової  служби  за контрактом,  особам  начальницького  і  рядового  складу   органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше  (пункт  "а" 
статті 12): за вислугу 20 років - 50  процентів,  а  звільненим  у відставку   за  віком  або  за  станом  здоров`я  -  55  процентів відповідних  сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги  понад  20  років  -  3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;
б)  особам  офіцерського  складу,  прапорщикам  і   мічманам, військовослужбовцям надстрокової  служби  та  військової служби за контрактом, особам  начальницького  і   рядового   складу  органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше,  з яких не менше 12 років і  6  місяців  становить військова служба  або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12):  за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів  і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних  сум грошового  забезпечення  (стаття  43);  
              в)  особам,  зазначеним  у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали  участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час  проходження  служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за  вислугою  строків  служби  збільшується  на  10  процентів,  а віднесеним  до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового  забезпечення.  
              Загальний  розмір  пенсії,  обчислений  відповідно  до   цієї статті, не  повинен  перевищувати  75  процентів  відповідних  сум грошового  забезпечення,  а  особам, які брали участь у ліквідації наслідків  Чорнобильської  катастрофи під час проходження служби і віднесені  до  категорії  1,  -  85  процентів,  до  категорії  2, категорій  2  та  3  -  80 процентів. 
В подальшом          у редакція статті 13 Закону № 2262-ХІІ змінювалась, зокрема, щодо максимального розміру пенсії – 90 процентів.
08.07.2011 р. прийнято  Закон № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"(далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до  Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри "90" замінено цифрами "80".
27 березня 2014 року прийнято  Закон №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні"  (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до  Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Ці зміни набрали чинності з 1 травня 2014 року.
  Статтею 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції,  чинній з 1 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.
Згідно з цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом  та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього  Закону  провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього  Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього  Закону.
Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього  Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Усі призначені за цим  Законом  пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.
Відтак, стаття 63 Закону №2262-ХІІ  визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.
Відповідно до частини четвертої  статті 63 Закону №2262-ХІІ  умови, порядок та розміри вказаного перерахунку визначені постановою  №103, якою постановлено здійснити перерахунок призначених до 1 березня 2018 року на підставі вказаного  Закону  пенсій з 1 січня 2018 року.
Стаття 13 Закону №2262-ХІІ  регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.
Зміни до  статті 63 Закону №2262-ХІІ  ні  Законом №3668-VI, ні  Законом №1166-VII  у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.
Постанова №103  не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені  Законом №3668-VІ  та  Законом №1166-VII  зміни до  статті 13 Закону №2262-ХІІ  щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим  Законом  у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми  статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям  Закону №3668-VІ  та  Закону №1166-VII  не зазнала.
Відтак, при здійсненні перерахунку пенсії органом Пенсійного фонду – відповідачем протиправно зменшено відсоткове значення розміру основної пенсії з 90% до 70%.
Висновки в цій справі відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом у рішенні від  04 лютого 2019 року в зразковій справі  №240/5401/18, відповідно до якої Верховний Суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до  статті 63 Закону №2262-ХІІ  на підставі Постанови КМУ №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої  статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Стосовно позовних вимог щодо протиправності  невиплати в повному обсязі пенсії в перерахованому розмірі суд вказує на наступне.
За положеннями пунктів  1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України  «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із  Законом  особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р.  №704  «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»  (Офіційний вісник України,  2017 р., № 77, ст. 2374).
Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї  постанови  підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Відповідно до пункту 6 частини 1  статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Статтею 1-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на  Конституції України  і складається з цього Закону,  Закону України  "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, то застосовуються норми міжнародного договору.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та  Закону України  "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV)  встановлено, що виключно цим  Законом  визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Постановою № 103 фактично змінені умови пенсійного забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення за Законом № 2262-ХІІ, що  суперечить  приписам  як статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ, так  й статті 5 Закону № 1058-IV.
Відповідно до частин 1-3 статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до  Конституції  та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені  Конституцією  та законами України.
У разі невідповідності правового акта  Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Оскільки постанова № 103  як правовий акт не відповідає Законам № 1058-IV та № 2262-ХІІ, суд має застосовувати правові акти, які мають вищу юридичну силу, тобто Закони № 1058-IV та № 2262-ХІІ.
Згідно зі статтею 52 Закону № 2262-ХІІ  пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.
Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.
Виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.
Таким чином, суд доходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо невиплати позивачу пенсії у повному перерахованому розмірі.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище висновками суду.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є  дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308,   311, 315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 р. в справі № 280/4723/19 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 р. в справі № 280/4723/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 03.02.2020 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України  касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 03.02.2020 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко