ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 р. 	Справа № 818/1854/17	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Зеленського В.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Чалого І.С. ,
          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, м. Суми, повний текст складено 17.09.19 року по справі № 818/1854/17
за позовом          ОСОБА_1  
до         Начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області Цурікова Олега Миколайовича                         
про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
           30.11.2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області Цурікова Олега Михайловича, в якому просив суд:
          - визнати неправомірною бездіяльність начальника Лебединського ВП ГУНП в Сумській області Цурікова О.М., що полягає в ненаданні відповіді на питання 2, 3, 4 заяви №528                                від 26.10.2017;
- визнати неправомірною бездіяльність начальника Лебединського ВП ГУНП в Сумській області Цурікова О.М., що полягає в невиконанні законних вимог, викладених в пункті 5 заяви ОСОБА_1 №528 від 26.10.2017 - незалучення ОСОБА_1 до перевірки, позбавлення його права брати участь у перевірці поданої заяви та бути присутнім при її розгляді;
- зобов`язати відповідача надати відповідь на питання 2, 4 його заяви № 528 від 26.10.2017;
- вирішити питання розподілу судових витрат. 
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 26.10.2017 року він звернувся до начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області Цурікова Олега Миколайовича із заявою №528, в якій повідомив про крадіжку з проникненням до приватного господарства. У відповідь на це звернення до нього надійшов лист №К-199/15329 від 09.11.2017 року, підписаний начальником Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області Цуріковим О.М. Вказує, що з тексту цього листа вбачається, що відповідач не надав йому відповіді на питання 2, 3, 4 та 5 його заяви №528, не назвав осіб, які ініціювали та виконали перевірку, не вказав закони, якими вони керувались при проведенні цієї перевірки, та в порушення ст.18 Закону України «Про звернення громадян» не залучив його до проведеної по його заяві перевірки. Вказує, що таким чином відповідач проігнорував вимоги 2,3,4 та 5 його заяви №528, чим порушив та обмежив його права на участь у перевірці та отримання обґрунтованої відповіді, передбачені ст.40 Конституції України та регламентовані ст.15, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян». 
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 01.12.2017 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Лебединського відділення поліції Головного управління національної поліції в Сумській області Цурікова Олега Миколайовича про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії. Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд позовної заяви віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за правилами Кримінального процесуального кодексу України.
Позивач, не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. 
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 року апеляційну скаргу       ОСОБА_1        залишено без задоволення. 
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 01.12.2017 по справі                               №818/1854/17 залишено без змін.
Позивач, не погодившись з ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 01.12.2017 року і постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 року, подав касаційну скаргу.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року касаційну скаргу        ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2018 року скасовано, а матеріали позовної заяви направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №818/1854/17 за позовом ОСОБА_1 до начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області Цурікова Олега Миколайовича про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області Цурікова Олега Миколайовича про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії відмовлено. 
ОСОБА_1 , не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року та задовольнити його позов: визнати неправомірною бездіяльність начальника Лебединського ВП ГУ НП в Сумській області Цурікова О.М., що полягає в ненаданні відповіді на питання 2, 3, 4 заяви № 528 від 26.10.2017; визнати неправомірною бездіяльність начальника Лебединського ВП ГУ НП в Сумській області Цурікова О.М., що полягає в невиконанні законних вимог, викладених в пункті 5 заяви ОСОБА_1 № 528 від 26.10.2017 - незалучення ОСОБА_1 до перевірки, позбавлення його права брати участь у перевірці поданої заяви та бути присутнім при її розгляді; зобов`язати відповідача надати відповідь на питання 2, 4 його заяви № 528 від 26.10.2017. Просив стягнути з відповідача судовий збір за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що з незгодний з рішенням суду і впевнений, що воно підлягає скасуванню, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а  мотивовані судом обставини справи не відповідають дійсності. Вказує, що лист №К-199/15329 від 09.11.2017 р. не містить відповідей на питання 2,3,4,5 його заяви №528. Посилається на те, що суд першої інстанції не з`ясував і не повідомив причин, які завадили відповідачу надати відповіді на 4 питання його заяви №528 та залучити до його перевірки. Зазначає, що відсутність відповіді на питання 2,3,4, 5 не є підставою для відмови в задоволенні його позовних вимог. Вважає, що суд першої інстанції порушив норми ч. 1, 2 ст. 317 КАС, які є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення. Посилається, що у зв`язку з невиконання судом першої інстанції вимог ст. 242 - 246 КАС, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому  відповідно до ст.ст.315, 317 КАС таке рішення підлягає скасуванню, а його позовні вимоги задоволенню. Просив розглянути справу за його відсутності. Просив стягнути з відповідача судовий збір за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 26.10.2017 звернувся до Начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області із заявою №528, у якій просив:
1) внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення передбачені ст.162, 185 КК України по факту незаконного проникнення до приватного володіння з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб; 
2) якщо слідчий або інші працівники Лебединського ВП, писатимуть рапорти чи висновки про відсутність в заяві ознак кримінального правопорушення, просив детально мотивувати своє рішення, надати докази і повідомлення обставинна підставі яких працівники поліції дійшли такого висновку, вказати статтю закону, яка дає право слідчому робити такі висновки без проведення слідчих дій в досудовому розслідуванні та назвати докази і обставини, на підставі яких слідчий дійшов такого висновку та спростував факти викладені в заяві, описати процес здійснення слідчим оцінки обґрунтованості його заяви з повідомленнями про кримінальне правопорушення; 
3) до внесення відомостей в ЄРДР заборонив проводити будь які інші дії пов`язані з даним звернення, у тому числі робити перевірки, збирати докази чи опитувати осіб; 
4) якщо до внесення вказаних відомостей в ЄРДР буде проведена будь-яка перевірка з даного приводу, просить назвати осіб, які ініціювали та виконували цю перевірку та вказати Закони, якими вони керувались при проведенні перевірки; 
5) якщо Лебединський ВП буде проводити перевірку, без внесення відомостей до ЄРДР, то просить залучити його до цієї перевірки.
З метою перевірки доводів ОСОБА_1 щодо не внесення до ЄРДР відомостей за фактом крадіжки 10 літрових чавунів з двору господарства ОСОБА_2 , викладених в заяві від 26.10.2017 №528, відповідачем було вивчено матеріали кримінального провадження                           №12017200090000542. 
Так, досудове розслідування розпочато 16.11.2017 на підставі ухвали Лебединського районного суду Сумської області від 14.11.2017 за заявою ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, викрали з її домогосподарства два 10 літрові чавуни, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. 
Проведення останнього доручено слідчому Лебединського ВП старшому лейтенанту поліції Калюжному Д.Ю. 
Матеріали зареєстровані в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Лебединського ВП 31.10.2017 № 4591.
У супровідному листі заступником начальника Лебединського ВП - начальником слідчого відділення капітаном поліції Гончаровим О.М. зазначено, що у випадку встановлення у ході розгляду вказаних матеріалів ознак кримінального правопорушення, їх необхідно невідкладно спрямувати до органу досудового розслідування для подальшого внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування. 
Матеріали 13.09.2017 були розглянуті дільничним офіцером поліції Лебединського ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 у порядку Закону України "Про звернення громадян". 
Висновок вмотивований отриманими в ході розгляду звернення об`єктивними показами сторін, малозначністю завданого збитку та притягненням винних осіб за дане діяння до адміністративної відповідальності, про що свідчить протокол про адміністративне правопорушення від 02.09.2019 № 510082 та відібрані пояснення у гр. Коцаренка. 
У зв`язку з тим, що по встановленому факту ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 51 КУпАП, подальша перевірка по даному факту припинена та зацікавленій особі, про що відповідачем складено  висновок по заяві №528 від 09.11.2017, затверджений начальником Лебединського ВП ГУ НП України в Сумській області Цуріковим О.М. та ОСОБА_1 надіслана відповідь. 
Листом від 09.11.2017 № К-199/15329 Лебединське ГУНП в Сумській області повідомило ОСОБА_1 Б ОСОБА_7 про те, що по його зверненню щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення передбачені ст.ст.162, 185 КК України по факту проникнення до приватного володіння за адресою с АДРЕСА_1 1 з метою таємного викрадення чужого майна ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з 31.11.2017 Лебединським ГУНП в Сумській області проведена перевірка. Даний факт зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень за № 4591 від 31.11.2017. Подальший розгляд по даному факту припинено, оскільки в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення. 
Позивач, ОСОБА_1 , вважаючи неправомірною бездіяльність начальника Лебединського ВП ГУНП в Сумській області Цурікова О.М., що полягає в ненаданні відповіді на питання 2, 3, 4 заяви № 528 від 26.10.2017, а також вважаючи неправомірною бездіяльність начальника Лебединського ВП ГУНП в Сумській області Цурікова О.М., що полягає в невиконанні законних вимог, викладених в пункті 5 заяви ОСОБА_1 № 528 від 26.10.2017 - незалучення ОСОБА_1 до перевірки, позбавлення його права брати участь у перевірці поданої заяви та бути присутнім при її розгляді, звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду з даним позовом. 
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було виконано вимоги Закону України «Про звернення громадян» та надано усю інформацію, яку просив позивач. 
          Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Згідно ч.2 ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до ст.5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення визначені Законом України “Про звернення громадян” від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР (далі по тексту – Закон України №393/96-ВР).
Згідно ч.1 ст.1 Закону України №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За визначеннями, наведеними у ст.3 Закону України №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Статтею 5 Закону України №393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).
Згідно зі ст.7 Закону України №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (частина 1 статті 15 Закону України 393/96-ВР).
Відповідно до ст.19 Закону України №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, серед іншого, зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.           
Аналіз наведених положень Закону України 393/96-ВР дає підстави для висновку, що органи, до яких було направлено звернення, зобов`язані об`єктивно та вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їхнє виконання, повідомляти осіб про наслідки розгляду заяв у встановлений вказаним Законом строк.  
          Зобов`язання суб`єкта розгляду звернення уважається виконаним, якщо такий суб`єкт склав чітку відповідь на звернення особи, відповідно до поставлених у ньому запитань, і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку.
          Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 28.11.2019 по справі №813/550/18. 
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача №528 від 26.10.2017 адресована начальнику Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області Цурікову О.М. була розглянута останнім та за наслідками її розгляду ОСОБА_1 була дана відповідь, що підтверджується листом від 09.11.2017  №К-199/15329 за підписом начальника Лебединського ГУНП в Сумській області Цурікова О.М. (а.с. 110).
          Суд апеляційної інстанції зауважує, що зі змісту пунктів 2,3,4,5 заяви №528 від 26.10.2017  вбачається, що позивач просив детально мотивувати своє рішення, назвати докази і повідомити обставини на підставі яких працівники поліції дійшли висновку про відсутність в заяві ознак кримінального правопорушення, вказати статтю закону, яка дає право слідчому робити такі висновки без проведення слідчих дій в досудовому розслідуванні, та назвати докази і зазначити обставини на підставі яких слідчий дійшов такого висновку та спростував факти викладені в заяві, та описати процес здійснення слідчим оцінки обґрунтованості заяви з повідомленнями про кримінальне правопорушення, також просив назвати осіб, які ініціювали та виконали перевірку до внесення відомостей в ЄРДР, а також вказати закони якими вони керувались при проведенні перевірки, крім того, просив до внесення відомостей в ЄРДР не проводити будь які інші дії пов`язані з даним його зверненням, а у разі проведення перевірки без внесення відомостей до ЄРДР, просив залучити його до цієї перевірки.
          При цьому, колегія суддів наголошує, що звернення вважається розглянутим, якщо розглянуто по суті всі порушені у ньому питання.
          Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 31.07.2019  по справі №320/3400/16-а (2-а/320/137/16). 
          Колегія суддів, дослідивши текст та зміст наданої відповідачем ОСОБА_1 відповіді на предмет дотримання відповідачем вимог Закону України 393/96-ВР зауважує, що в порушення вимог ст.19 вказаного Закону позивачу було надано лише часткову відповідь, не надавши відповідь щодо всіх порушених питань  останнім  у заяві №528 від 26.10.2017. 
          Так,  листом від 09.11.2017  №К-199/15329 відповідач по справі повідомив позивача лише про те, що по його зверненню щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення передбачені ст.ст.162,185 КК України по факту проникнення до приватного володіння за адресою с АДРЕСА_1 1 з метою таємного викрадення чужого майна ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з 31.11.2017 Лебединським ГУ НП в Сумській області проведена перевірка, даний факт зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень за № 4591 від 31.11.2017. Подальший розгляд по даному факту припинено, оскільки в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення. 
Проте, в порушених в пунктах 2 та 4 заяви №528 від 26.10.2017 р. ОСОБА_1 питаннях, відповідачем, зокрема не було названо докази та не повідомлено обставини на підставі яких працівники поліції дійшли висновку про відсутність в заяві позивача ознак кримінального правопорушення, не зазначено норми закону, якими працівники поліції керувались під час проведення перевірки, не названо осіб, які ініціювали та виконали перевірку.          
          Також, колегія суддів зазначає, що залишився поза увагою відповідача, тобто не надано з цього приводу ні позитивної відповіді ні обґрунтованої відмови,  п.3 заяви №528 від 26.10.2017 р. щодо не проведення будь - яких інших дій, пов`язаних зі звернення позивача до внесення відомостей в ЄРДР.  
Окрім того, позивачем не було надано відповіді на п.5 заяви №528 від 26.10.2017 р., а саме щодо прохання позивача, що у разі проведення перевірки, без внесення відомостей до ЄРДР, залучити  його до цієї перевірки.
Так, з цього приводу, колегія суддів зазначає, що приписи ст.18 Закону України               №393/96-ВР передбачає, що особа, яка звернулася із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право      особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви,       бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.
При цьому, зазначені права, відповідно до ст.19 Закону України №393/96-ВР, забезпечуються обов`язком органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб       на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу. Крім того, Закон України 393/96-ВР не ставить у залежність можливість реалізації права особи особисто викласти аргументи особі, що перевіряла його скаргу, від форми розгляду цієї скарги (колегіально, одноособово тощо).
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 31.01.2019 по справі №826/12287/16. 
Колегія суддів зауважує, що відповідачем не було забезпечено ОСОБА_1 реалізацію його права щодо залучення його до перевірки, якщо Лебединський ГУНП в Сумській області буде проводити перевірку без внесення відомостей до ЄРДР. 
Таким чином, з урахування зазначеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем в порушення вимог Закону України №393/96-ВР не було  в повному об`ємі надано відповідь на всі поставлені позивачем питання в його зверненні, а тому вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що відповідачем було виконано приписи вказаного Закону та надано усю інформацію, яку прохав позивач в заяві №582 від 26.10.2017. 
Відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними та допустимими доказами факт належного розгляду звернення позивача (заява №528 від 26.10.2017) у відповідності до вимог чинного законодавства.
З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог про визнання неправомірною бездіяльність Начальника Лебединського ВП ГУНП в Сумській області Цурікова О.М., що полягає в ненаданні відповіді на питання 2, 3, 4 заяви № 528 від 26.10.2017; визнання неправомірною бездіяльність Начальника Лебединського ВП ГУНП в Сумській області Цурікова О.М., що полягає в невиконанні законних вимог, викладених в пункті 5 заяви ОСОБА_1 №528 від 26.10.2017 - незалучення ОСОБА_1 до перевірки, позбавлення його права брати участь у перевірці поданої заяви та бути присутнім при її розгляді та зобов`язання Начальника Лебединського ВП    ГУНП в Сумській області Цурікова О.М. надати відповідь на питання 2, 4 заяви ОСОБА_1  №528 від 26.10.2017. 
Посилання відповідача на те, що не вбачається бездіяльності у діях Начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області Цурікова Олега Миколайовича, з урахуванням вказаного вище, є помилковими. 
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          Частиною 1 ст.6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
          Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення або змінити судове рішення.
Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;                           2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;  4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року скасувати, прийнявши нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 . 
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції, а також вимоги про компенсування витрат пов`язаних з явкою до суду, колегія суддів зазначає, що по - перше позивача було звільнено від сплати судового збору під час розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій, а тому останнім не було понесено судових витрат на сплату судового збору, а по - друге, враховуючи те, що позивачем             не було надано доказів витрат, які пов`язані з явкою до суду і з матеріалів даної справи                          не вбачається, що позивач прибував в судові засідання по даній справі, відсутні правові підстави, в розумінні КАС України, для розподілу судових витрат. 
З урахуванням того, що відповідно до п.2 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію, ця справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч.5 ст.328 КАС України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених                        п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі                             №818/1854/17 - скасувати. 
Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області Цурікова Олега Миколайовича про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити. 
Визнати неправомірною бездіяльність Начальника Лебединського ВП ГУНП в Сумській області Цурікова Олега Миколайовича, що полягає в ненаданні відповіді на питання 2, 3, 4 заяви №528 від 26.10.2017. 
Визнати  неправомірною бездіяльність Начальника Лебединського ВП ГУНП в Сумській області Цурікова Олега Миколайовича, що полягає в невиконанні законних вимог, викладених в пункті 5 заяви ОСОБА_1 №528 від 26.10.2017 - незалучення               ОСОБА_1 до перевірки, позбавлення його права брати участь у перевірці поданої заяви та бути присутнім при її розгляді. 
Зобов`язати Начальника Лебединського ВП ГУНП в Сумській області Цурікова Олега Миколайовича надати відповідь на питання 2, 4 заяви ОСОБА_1 №528             від 26.10.2017. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.В. Зеленський 	
Судді	   	Я.В. П`янова    І.С. Чалий