ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5503/19 Справа № 188/398/18 	  	Головуючий у першій інстанції: Курочкіна О. М. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого -                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року по справі за позовом Кредитної спілки "Союз-Дніпро" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, - 

ВСТАНОВИЛА:
04 квітня 2018 року Кредитна спілка "Союз-Дніпро" звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 19.05.2017 року між КС «Союз-Дніпро» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1328/17, згідно умов якого останньому було надано кредитні кошти у сумі 74704,00 грн., строком на 24 місяці з 19.05.2017 року по 18.05.2019 року, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, було укладено договір поруки №1328/17 від 19.05.2017 року між позивачем, ОСОБА_1 (позичальником), ОСОБА_3 (поручитель) та ОСОБА_4 (поручитель), за умовами якого поручителі прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі, кожен, по зобов`язанням позичальника, визначених кредитним договором. Проте, ОСОБА_1 неналежним чином не виконував свої зобов`язання по кредитному договору, фактично сплативши тільки 3113,99 грн., у зв`язку з чим, станом на 31.01.2018 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 144437,64 грн., а саме залишок по кредиту в сумі 71590,01 грн. та проценти за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів в розмірі 72847,63 грн. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялися вимоги погасити заборгованість, але відповідачі борг не сплатили. Тому позивач просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №1328/17 від 19.05.2017 року в загальному розмірі 144437,64 грн. та стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 2166,56 грн.
Заочним рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року, з врахуванням ухвал цього ж суду про виправлення описок від 16 жовтня 2018 року та від 18 жовтня 2018 року, позовні вимоги задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 суму заборгованості у розмірі 144437,64 грн., яка складається із залишку по кредиту 71590,01 грн. та процентів за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів в сумі 72847,63 грн. на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро»; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» судовий збір в розмірі 2166,56 грн. (а.с. 55-57, 88-89, 96). 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України. Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (апелянта) 26.11.2019 року надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі та без участі його довірителя у судовому засіданні (а.с. 233 - 234). 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного заочного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між КС «Союз-Дніпро» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) 19 травня 2017 року було укладено кредитний договір №1328/17, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 74704,00 грн. строком на 24 місяці до 18.05.2019 року, а ОСОБА_1 зобов`язався вчасно повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 6-7). 
За змістом п. 4.1 кредитного договору №1328/17 від 19.05.2017 року, нарахування процентів за договором здійснюється за строк користування кредитом та нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно; річна відсоткова ставка за кредитним договором становить 43,58%. 
Згідно п. 4.3 кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця у відповідності до графіку розрахунків, що наведений безпосередньо у тексті договору.
Відповідно до п. 4.5 договору від 19.05.2017 року, сторони дійшли згоди, що при порушенні позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п. 4.3 цього договору більше ніж на 15 календарних днів, з 16 дня кредитодавець нараховує процент (плату) за користування кредитом із розрахунку 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення.
Кредитна спілка "Союз-Дніпро" свої зобов`язання за Договором виконала в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 готівкові кошти в розмірі 74704,00 грн. (37352,00 грн. + 37352,00 грн.), що підтверджується оригіналами видаткових касових ордерів №1422 від 19.05.2017 року та №1430 від 22.05.2017 року (а.с. 230, 231). 
Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №1328/17 від 19.05.2017 року, між позивачем, ОСОБА_1 (позичальником), ОСОБА_3 (поручитель) та ОСОБА_4 (поручитель) був укладений договір поруки №1328/17 від 19.05.2017 року, відповідно до умов якого кожен з поручителів окремо добровільно бере на себе обов`язки перед кредитодавцем відповідати по зобов`язанням позичальника, котрі виникають з умов кредитного договору №1328/17 від 19.05.2017 року, в повному обсязі цих зобов`язань (сума основного боргу та всі інші зобов`язання) (а.с. 8, 9). 
Позивачем було направлено кожному відповідачу вимоги від 21.09.2017 року про погашення заборгованості за кредитом №1328/17 від 19.05.2017 року, в яких кредитна спілка зазначає про необхідність погашення поточної заборгованості, яка утворилася станом на 18.09.2017 року (а.с. 13-15). 
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №1328/17 від 19.05.2017 року, станом на 31.01.2018 року, утворилась заборгованість в загальному розмірі 144437,64 грн., а саме: залишок по кредиту - 71590,01 грн., проценти за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів - 72847,63 грн., що підтверджується складеним позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та відповідає змісту умов кредитного договору (а.с. 4). 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. 
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Частиною 3 вказаної вище статті, в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення, встановлено, що особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши факти укладення позивачем із ОСОБА_1 кредитного договору та позивачем з відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 договору поруки; враховуючи неналежне виконання позичальником зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості в загальному розмірі 144437,64 грн., яка складається із залишку по кредиту в сумі 71590,01 грн. та процентів за користування кредитом, з урахуванням прострочення платежів, в сумі 72847,63 грн. 
Розмір наведеної вище заборгованості підтверджується представленим позивачем розрахунком, який є арифметично правильним, викладений у зручній для дослідження табличній формі та відповідає умовам вказаного вище кредитного договору (а.с. 4). 
Посилання апеляційної скарги на те, що апелянту незрозуміло яким чином нарахована заборгованість за процентами, має формальний характер, без будь-якого обґрунтування. Власного розрахунку апелянтом не надано, клопотання про призначення судової бухгалтерської (економічної) експертизи не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції. 
Колегія наголошує, що у встановленому діючим законодавством порядку позичальником не оспорена дійсність п. 4.5 договору від 19.05.2017 року, де передбачено, що при порушенні позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п. 4.3 цього договору більше ніж на 15 календарних днів, з 16 дня кредитодавець нараховує процент (плату) за користування кредитом із розрахунку 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом. Зі змісту наведеного пункту кредитного договору та представленого позивачем розрахунку заборгованості на а.с. 4 вбачається, що 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості - за своєю правовою природою є встановленою договором платою за користування кредитними коштами та не являється неустойкою. 
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач у позовній заяві не посилався на положення ч. 2 ст. 1050 ЦК України, тому в суду першої інстанції не було підстав для стягнення усієї заборгованості за кредитним договором, є безпідставними, адже суд при ухваленні судового рішення, застосовує норми, що регулюють кредитні правовідносини; факт пред"явлення даного цивільного позову та встановлення факту неналежного виконання позичальником умов кредитного договору свідчать про наявність підстав, зокрема, для дострокового стягнення всього тіла кредиту. Більше того, на час розгляду справи апеляційним судом строк дії кредитного договору закінчився (до 18.05.2019 року), однак заборгованість за договором позичальником не погашена.  
Посилання апелянта на те, що він не підписував видатковий касовий ордер №1430 від 22.05.2017 року та не отримував 37352,00 грн., не підтверджено будь-якими доказами. Факт отримання позичальником вказаної грошової суми підтверджується, зокрема, наданим позивачем оригіналом видаткового касового ордеру №1430 від 22.05.2017 року, який долучений до матеріалів даної справи та містить усі необхідні реквізити. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення судової почеркознавчої експертизи, у зв`язку з ненаданням заявником вільних зразків підписів ОСОБА_1 , а також об"єктивною неможливістю відібрати у останнього експериментальні зразки його підпису через неявку у судові засідання. Колегія наголошує, що в судове засідання суду апеляційної інстанції апелянт та його представник не з`явились, подано заяву про розгляд справи без їх участі (а.с. 233-234). 
Більше того, уклавши 19 травня 2017 року кредитний договір №1328/17 про отримання кредиту в сумі 74704,00 грн.,  ОСОБА_1 частково сплатив заборгованість, що свідчить про визнання позичальником умов кредитного договору. Суду не надано доказів щодо звернення позичальника до суду з позовом про визнання кредитного договору №1328/17 чи окремих його  умов недійсними; клопотань про витребування відповідних доказів судом не заявлено. 
Колегія звертає увагу, що відповідачі із заявою про застосування позовної давності до суду не звертались, що підтверджується письмовими матеріалами справи та звукозаписом судових засідань, тому суд апеляційної інстанції дані обставини не перевіряє. 
Інші докази суду не надані, клопотань про витребування доказів судом, - сторонами не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом судового засідання суду апеляційної інстанції. 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія наголошує, що, відповідно ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З урахуванням викладеного, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного заочного рішення місцевого суду - без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Заочне рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді