ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/100/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №697/1210/19 Категорія: 310020000 	Русаков Г.С.	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       17 січня 2020 року                                                                        м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Расторгуєва О.В. на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07.11.2019 (повний текст складено 07.11.2019, суддя в суді першої інстанції Русаков Г.С.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася у травні 2019 року до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини.
В обґрунтування вказано на те, що сторони уклали шлюб 26.04.2007 від якого мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Шлюб між сторонами розірвано 07.12.2015. Відповідач в деякій мірі надає допомогу на утримання дитини, але основну частину витрат на утримання доньки позивач здійснює сама. Також вказує, що відповідач має можливість, як за саном здоров`я так і матеріальним станом сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07.11.2019 позов у справі задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.05.2019 і до її повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача - адвокат Расторгуєв О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його не відповідність вимогам матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити за відсутністю предмета спору.
Вказує, що судом першої інстанції неправильно розтлумачено та застосовано норми матеріального права в частині визначення і розмежування обов`язку кожного із батьків в утриманні дитини по відношенню до обов`язку іншого з батьків, оскільки обов`язок утримання дітей до їх повноліття є рівноцінним для обох із батьків, без превалювання обов`язку одного з них і не може бути перекладено обов`язок одного із батьків по утриманню дитини повністю або частково на іншого із батьків. Таким чином, суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватися із одного з батьків, зобов`язаний був встановити в якому розмірі другий з батьків утримує дитину.
Також зазначає, що так як позивач не заперечує участь відповідача в утриманні дитини, то відсутній предмет спору, оскільки з боку відповідача немає порушення його обов`язку щодо утримання дитини, а районним судом неправильно застосовано норма матеріального права в цій частині та на позивача фактично повторно накладено обов`язок із утримання дитини, який він і так виконував.
Крім того, вказує, що судом було допущено порушення норм процесуального права в частині недотримання вимог до змісту рішення суду.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За правилами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання регулюється главою 15 СК України.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, згідно ч.1 ст. 181 СК України, визначаються за домовленістю між ними.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Судом встановлено, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07.11.2019 шлюб між  ОСОБА_2  та ОСОБА_1 розірвано.
Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 25.09.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 228,  ОСОБА_2  та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).
Неповнолітня ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю  ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на її утриманні.
Домовленість щодо сплати аліментів на утримання дитини між батьками не досягнута.
Вказані обставини визнані сторонами під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому доказуванню, відповідно до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають.
При вирішенні даної справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює.
Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з батька дитини аліментів на її утримання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Доводи  ОСОБА_1 про те, що він добровільно сплачує аліменти, а тому відсутні підстави для стягнення з нього аліментів за рішенням суду висновків суду не спростовують, оскільки домовленість щодо способу, розміру та порядку сплати аліментів між сторонами не досягнута.
Крім того, добровільна сплата аліментів батьком чи матір`ю дитини не перешкоджає тому із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. 
Також колегія суддів погоджується з розміром аліментів на утримання дитини визначених судом, враховуючи відповідно до вимог ч.1 ст. 181 СК України стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.
Розмір аліментів на утримання дитини визначений судом є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості розміру аліментів не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.
Будь-яких доказів, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, на підтвердження своїх доводів, що необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини відповідного віку буде інший розмір аліментів, апелянтом суду не надано.
Посилання апелянта на інші порушення судом норм процесуального права не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення.
Суд з достатньою повнотою з`ясував дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, яким дав належну оцінку та постановив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.
Отже рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07.11.2019 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.
Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07.11.2019 у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 17.01.2020. 

Суддя-доповідач 
                
       Судді