ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року	Львів	Справа № 300/1884/19 пров. № 857/12283/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Пліша М.А.,
за участю секретаря судового засідання:             Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року, головуючий суддя – Матуляк Я.П, ухвалене у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-
                                                    В С Т А Н О В И В:
В вересні 2019 року позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУПФУ у Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправною відмову у зарахуванні до стажу державної служби період роботи в Надвірнянському РК ЛКСМ України на посаді ІІ секретаря з 20.11.1984 року по 20.11.1989 року; зобов`язати відповідача призначити та розрахувати пенсію за Законом України "Про державну службу" із зарахуванням до стажу державної служби період роботи в Надвірнянському РК ЛКСМ України на посаді ІІ секретаря в період з 20.11.1984 року по 20.11.1989 року включно, з 31.07.2019 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що відповідачем, в порушення вимог пункту 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу", протиправно відмовлено у зарахуванні до стажу державної служби період роботи в Надвірнянському РК ЛКСМ України на посаді ІІ секретаря в період з 20.11.1984 року по 20.11.1989 року, протиправно не призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". Позивач зазначала про те, що з урахуванням періоду роботи в Надвірнянському РК ЛКСМ України на посаді ІІ секретаря в період з 20.11.1984 року по 20.11.1989 року має необхідний стаж державної служби понад 20 років, а відтак і право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу"
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області Дем`яновській Любов Володимирівні у зарахуванні до стажу державної служби період роботи в Надвірнянському РК ЛКСМ України на посаді ІІ секретаря з 20.11.1984 року по 20.11.1989 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в Надвірнянському РК ЛКСМ України на посаді ІІ секретаря з 20.11.1984 року по 20.11.1989 року включно; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" з 31.07.2019 року.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що перелік посад і органів, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби визначено постановою КМУ від 14.09.2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», відповідно до якої робота на посаді ІІ секретаря в Надвірнянському РК ЛКСМ України не передбачено. Відтак позивач не має права на призначення пенсії як державному службовцю.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії.
З 31.07.2019 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В той же час, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
З цього приводу позивач звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яка розглянута відповідачем та 30.08.2019 року листом за №285 роз`яснено, що її стаж державної служби становить17 років 2 місяці. При цьому, період роботи позивача з 20.11.1984 року по 20.11.1989 року в Надвірнянському РК ЛКСМ України не зараховано до стажу державної служби, оскільки для цього відсутні правові підстави (а.с. 9, 10).
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу державної служби період роботи позивача з 20.11.1984 по 20.11.1989 в Надвірнянському РК ЛКСМУ на посаді ІІ секретаря райкому комсомолу.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.
Пунктами 10 - 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 889-VIII встановлено умови, за яких державні службовці мають право на призначення пенсії за нормами Закону "Про державну службу". Так, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із частиною 2 статті 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 року установлювались категорії посад державних службовців. 
Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 року здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 (далі - Порядок № 283). 
Відповідно до пункту 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також час роботи: в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049, яким встановлено, що до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується: стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 КЗпП України.
Статтею 118 КЗпП України передбачено гарантії категоріям працівників, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях.
Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03.06.1994 року № 4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Вказаними статтями за партійними, профспілковими і комсомольськими органами закріплювалось право на участь у здійсненні управлінських функцій. Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (постановою конференції, зборів, комітету, бюро) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.
Трудовою книжкою позивача підтверджено, що остання прийнята на посаду ІІ секретаря Надвірнянського райкому комсомолу на підставі протоколу І Пленуму РК ЛКСМУ (районний комітет Ленінської комуністичної спілки молоді України) від 17.11.1984 року, тобто позивач на посаду обиралась колегіальним органом, а не призначалася одноособово, а отже займана нею посада в спірний період - була відповідальною, оскільки рішення приймалось колегіальним органом, протокольно, а стаж 5 років, протягом якого позивач її займала повинен бути зарахований до стажу державної служби (а.с. 14-16).
Відтак, позивач має гарантоване право на зарахування спірного періоду роботи до стажу державної служби.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу державної служби період роботи позивача з 20.11.1984 року по 20.11.1989 року в Надвірнянському РК ЛКСМУ на посаді ІІ секретаря райкому комсомолу, через що позовні вимоги є підставними та обгрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності. 
Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, серед інших, справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. 
Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
                                                    П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі №300/1884/19 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5  статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повний текст постанови складено 07.02.2020 року.