Постанова                                                    
Іменем України
05 лютого 2020 року 
м. Київ
справа № 755/1457/18
провадження № 61-6238св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого (судді-доповідача) - Петрова Є. В.
суддів: Висоцької В. С., Грушицького А. І., Калараша А. А., Мартєва С. Ю.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Київського апеляційного суду                  від 04 березня 2019 року у складі судді Борисової О. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБ України), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та майнової шкоди, зокрема, позивач просив суд стягнути з МТСБ України на свою користь страхове відшкодування в розмірі 100 000,00 грн, а також стягнути солідарно з             ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 164 484,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майновий збиток, завданий в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 114 980,59 грн, витрати зі складання звіту від 24 листопада 2017 року № 713Е в сумі 2 000,00 грн, витрати, пов`язані з явкою до суду в сумі 2 070,00 грн, а всього 119 050,59 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 24 січня 2019 року    ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року відмовлено.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду             м. Києва від 05 грудня 2018 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва                       від 05 грудня 2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року позивачу необхідно подати до Київського апеляційного суду оригінал квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3 967,26 грн, проте ОСОБА_1 вказані недоліки апеляційної скарги не усунув, а тому згідно зі статтею 185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.
Короткий зміст касаційної скарги
22 березня 2019 року  ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 березня 2019 року, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що згідно з висновками, які викладені у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 572/2088/17 (провадження № 61-12842св18) пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення. Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в першу чергу пов`язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України «Про судовий збір», проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів. Таким чином, до 01 вересня 2015 року надання пільг по сплаті судового збору ветеранам війни та особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було унормоване частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за змістом якої, такі пільги надавалися у випадках, коли спір виник з відносин, що врегульовані безпосередньо цим Законом, проте з 01 вересня 2015 року правове регулювання пільг по сплаті судового збору здійснюється на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», який є спеціальним Законом і не містить жодних обмежень для учасників бойових дій щодо предмету судового захисту порушених прав.
Отже, вимога апеляційного суду про необхідність сплати судового збору ОСОБА_1 , який має статус учасника бойових дій, є незаконною, оскільки суперечить Закону України «Про судовий збір». Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що стягнення страхового відшкодування та майнової шкоди в даній справі не пов`язана з порушенням прав ОСОБА_1 саме як учасника бойових дій.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу  Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року.
Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу  Київського апеляційного суду від 04 березня 2019 року і витребувано цивільну справу.
Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2020 року справу призначено до розгляду. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У січні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до МТСБ України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та майнової шкоди.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 24 січня 2019 року    ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року відмовлено.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду             м. Києва від 05 грудня 2018 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.
У вказаній ухвалі апеляційного суду зазначено, що справа за позовом             ОСОБА_1 до МТСБ України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування майнової шкоди не пов`язана з порушенням прав ОСОБА_1 саме як учасника бойових дій, тому суд не вбачає підстав для звільнення його від сплати судового збору, передбаченого статтею 5 Закону України «Про судовий збір».
08 лютого 2019 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва                       від 05 грудня 2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом № 3674-VI.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від                          22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.
Саме такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19. 
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року позивачу необхідно подати до Київського апеляційного суду оригінал квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3 967,26 грн, проте ОСОБА_1 вказані недоліки апеляційної скарги не усунув, а тому згідно зі статтею 185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.
Верховний Суд погоджується з вказаним висновком суду апеляційної інстанції, з урахуванням того, що особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань, а судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що позивач звернувся за захистом своїх прав, які не пов`язані з його соціальними правами за вказаним законом. 
Верховний Суд бере до уваги, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає заявнику повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою згідно з вимогами статті 356 ЦПК України з одночасним поданням клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового  рішення, тому повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, заявник має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою. 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 04 березня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                               Є. В. Петров  
Судді:                                                                                                           В. С. Висоцька 
                                                                                                                      А. І. Грушицький
                                                                                                                      А. А. Калараш
                                                                                                                      С. Ю. Мартєв