УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/3851/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївського О.П 
Категорія 30 Доповідач Микитюк О. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Микитюк О.Ю. 
                        суддів Талько О.Б.
Миніч Т.І.
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у місті Житомирі справу №296/3851/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» до ОСОБА_1 (третя особа – Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС») про відшкодування матеріальної шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» 
на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П. у м.Житомир, 
встановив:
У квітні 2016 року ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 9566грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 650грн. витрат на проведення товарознавчого дослідження. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28.03.2015 з вини відповідача, який керував автомобілем Hyundaі державний номерний знак НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої механічно пошкоджено належний позивачу автомобіль Skoda Super B державний номерний знак НОМЕР_2 .
Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 25 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення позову. Апелянт посилається на неповне дослідження обставин та доказів у справі, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вина відповідача у ДТП доведена належними доказами.
Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно постанови судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19 січня 2016 року у справі по притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України, 28.03.2015, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Хюндай, д.н. НОМЕР_3 , в м.Житомирі по вул.Котовського, 61, виїжджав з місця стоянки та, не переконавшись в безпечності свого маневру, скоїв наїзд на автомобіль д.н. НОМЕР_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Провадження закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
На день ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у АТ «СГ «ТАС», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3515975. Забезпеченим транспортним засобом, згідно із вказаним полісом, є автомобіль  марки Hyundaі, державний номерний знак НОМЕР_1 . Обов`язковий ліміт відповідальності страховика відповідно до цього договору за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн., без франшизи (т.1 а.с.128). 
Відповідач у встановлений законом строк звернувся до АТ «СГ «ТАС» із повідомленням про ДТП (т.1 а.с.231).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), про що зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц. 
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, за відсутності обставин, передбачених ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підстави для покладення обов`язку по відшкодуванню матеріальної шкоди на відповідача, який є страхувальником у договорі страхування відсутні.
Відмова страховика АТ «СГ «ТАС» у виплаті страхової виплати ОСОБА_1 не створює для нього обов`язку по відшкодуванню шкоди АТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» і не має правового значення для вирішення даної справи.
Оскільки суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини і відмовив у позові з інших підстав, рішення належить скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.9 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» задовольнити частково.
Скасувати рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25 квітня 2018 рокуі ухвалити нове рішення про відмову у позові з інших підстав.
Стягнути з АТ «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» (код ЄДРПОУ 30147563) на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при поданні касаційної скарги, в розмірі 2756грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча:                                Судді: