Дата документу 26.02.2020 Справа № 337/4484/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 337/4484/19                                              Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/835/2020 Проценко А.М.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.
        Суддів: Кухаря С.В.
                Онищенко Е.А.                
За участю секретаря: Книш С.В.
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення, встановлення порядку користування квартирою,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод в користуванні квартирою, посилаючись на те, що їм та відповідачу на праві спільної часткової власності – їм по 1/8 частині кожному, а відповідачу – 3/4 частки, належить 2-кімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 51,86 кв.м., житловою площею 28,70 кв.м.
Зазначають, що вони з 2011 року не мають доступу до квартири, у них відсутні ключі від вхідних дверей, чим з боку відповідача їм чиняться перешкоди в користуванні своєю власністю. 
Домовитись про порядок користування добровільно вони не можуть.
Вказують, що вони мають право на 1/4 частками спірної квартири, а саме на кімнату площею 11 кв.м., інша кімната за житловою площею 17,7 кв.м. та балконом 1,86 кв.м., може відповідати 3/4 частинам житлової площі квартири. Проте кухня, коридор, комора, вбиральня та ванна не можуть бути поділені в натурі.
Посилаючись на зазначені обставини просили суд усунути їм перешкоди в користуванні власністю, вселивши їх до квартири АДРЕСА_1 та зобов`язавши відповідача передати їм ключі від вхідних дверей квартири, в також встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши їм у спільне користування житлову кімнату АДРЕСА_2 , площею 11,0 кв.м., відповідачу - житлову кімнату № АДРЕСА_3 , площею 17,7кв.м., з балконом площею 1,86 кв.м., інші приміщення - залишити у спільному користуванні сторін, та стягнути судові витрати по справі.
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2019 року позов задоволено частково.
Усунуто ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перешкоди в користуванні власністю – квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей квартири.
Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільне користування житлову кімнату АДРЕСА_2 , площею 11,0 кв.м., ОСОБА_1 - житлову кімнату № АДРЕСА_3 , площею 17,7 кв.м., з балконом площею 1,86 кв.м.
Кімнати №1 (коридор), площею 10,2 кв.м., №2 (ванна), площею 2,1 кв.м., №3 (туалет), площею 1,1 кв.м., №4 (кухня), площею 7,3 кв.м., №5 (комора), площею 0,6 кв.м, - залишено у спільному користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
В іншій частині позову – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 768,40грн.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не оцінив всі надані докази належним чином, не з`ясував всіх обставин, що мають значення для справи. Суд задовольнивши вимогу позивачів, виділив їм у користування кімнату площею 11,0 кв.м., що майже на 4 кв.м. житлової площі більше, ніж належить позивачам відповідно до їх часток праві власності. Встановлення такого порядку користування квартирою змінює ідеальні частки у праві власності на квартиру, та значно порушує її права як власника 3/4 часток спірної квартири, так як на її частку припадає 21,52 кв.м., а не 17,16 кв.м. в кімнаті, яку суд залишив в її користуванні. Просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та в постановити постанову, якою в позові відмовити повністю.
На зазначену апеляційну скаргу ОСОБА_2 від свого імені та як представник ОСОБА_3 подала відзив у якому зазначає обставини справи та повністю підтримує висновки суду першої інстанції і вважає, що їх доводи апеляційної скарги не спростовують. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , є об`єктом спільної часткової власності. 3/4 частини квартири належить ОСОБА_1 та по 1/8 частини належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Квартира має загальну площу 51,86 кв.м., житлову площу 28,70 кв.м., та складається з двох ізольованих кімнат: кімнати № 6, площею 11 кв.м. та кімнати № 7, площею 17,7 кв.м. з балконом площею 1,86 кв.м.; а також з кімнат № 1 (коридор), площею 10,2 кв.м.; № 2 (ванна), площею 2,1 кв.м.; № 3 (туалет), площею 1,1 кв.м.; № 4 (кухня), площею 7,3 кв.м., № 5 (комора), площею 0,6 кв.м. ОСОБА_1 зареєстрована в спірній квартирі з 16 вересня 2014 року, де проживає по теперішній час. ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 . ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вважав вимогу позивачів про усунення перешкод в користуванні власністю та встановлення порядку користування квартирою обґрунтованою та доведеною. 
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
З матеріалів справи вбачається, що право власності позивачів на спірну квартиру є доведеним та сторонами не заперечується. Також вбачається відсутність домовленості між сторонами про порядок користування спільним майном.
Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Таким чином, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про можливість виділення позивачам кімнати площею 11 кв.м. законними та обґрунтованими. 
Колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги щодо порушення рішенням суду першої інстанції права власності відповідача у зв`язку з виділенням в її користування кімнати, площа якої менша за розмір її ідеальної частки, оскільки таке ж право власності є й у позивачів, у здійсненні якого вони обмежені. Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дотримався основної вимоги до правосуддя – принципу справедливості, виділивши позивачам меншу кімнату, в той самий час не змінюючи ідеальних часток співвласників. 
Також колегія суддів відхиляє довід скаржника щодо неврахування судом першої інстанції факту невиконання позивачами вимог ст. 319 ЦК України, оскільки питання утримання позивачами спірного майна та сплати ними комунальних послуг не є предметом розгляду даної справи.
Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2019 року вцій справі залишити без змін.
Дата складання повної постанови 02 березня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар
       
                Е.А. Онищенко