ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1055/20 Справа № 211/4638/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання: Голуб О.О.
сторони:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Громадська організація «Криворізьке міське товариство спасіння тварин та навколишнього середовища «Промінь життя»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року, яка ухвалена суддею Вікторович Н.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту ухвали матеріали справи не містять,-
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Громадської організації «Криворізьке міське товариство спасіння тварин та навколишнього середовища «Промінь життя» про визнання недійсним рішення громадської організації.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.
12 листопада 2018 року задоволено клопотання позивача та розгляд вищевказаної цивільної справи призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 19 грудня 2018 року на 15 годин 00 хвилин.
11 березня 2019 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду. 
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня  2019 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 , позовну заяву у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Криворізьке міське товариство спасіння тварин та навколишнього середовища «Промінь життя» про визнання недійсним рішення громадської організації залишено без розгляду.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Зазначає, що судом першої інстанції не було витребувано оригінали документів за клопотанням позивача, а витребувано належним чином завірені копії.
Апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції вирішив розглядати справу в спрощеному позовному провадженні, відповідач до суду першої інстанції не з`явився, не надав витребувані судом документи, проте суд першої інстанції вирішив, що неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи та не застосував засоби процесуального примусу.
Відзив на апеляційну скаргу не надано.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач у вересні 2018 року звернулась з позовом до Громадської організації «Криворізьке міське товариство спасіння тварин та навколишнього середовища «Промінь життя» про визнання недійсним рішенням ради громадської організації, та заявила клопотання про витребування від відповідача оригіналу протоколу №3 від 25 грудня 2017 року засідання ради організації Громадської організації «Криворізьке міське товариство спасіння тварин та навколишнього середовища «Промінь життя» та оригіналу Статуту Громадської організації «Криворізьке міське товариство спасіння тварин та навколишнього середовища «Промінь життя» про виключення ОСОБА_1 зі складу організації, оформленого протоколом №3 від 25 грудня 2017 року (а.с. 1-4). 
Ухвалою суду від 26 жовтня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі, задоволено клопотання позивача щодо витребування доказів (а.с. 19).
11 березня 2019 року позивачем подана заява про залишення позову без розгляду в порядку п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
В обґрунтування заявленої заяви позивач зазначила, що оскільки вона не була запрошена на засідання ради, на якому вирішувалось питання щодо її виключення, протокол №3 від 25 грудня 2017 року ОСОБА_1 не направлявся, тому позивач просила суд витребувати оригінали документів, якими оформлено спірне рішення. Натомість, відповідач не надав витребувані судом першої інстанції оригінал документів та не відреагував на заявлений позов, тому позивач вважає, що зазначені обставини унеможливлюють вирішення даної цивільної справи в суді по суті (а.с. 41).
Постановляючи ухвалу про залишення позову ОСОБА_1   без розгляду, суд першої інстанції керувався п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та виходив із того, що позивачем подана заява про залишення позову без розгляду.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
За змістом п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.
Таким чином саме позивачу надано право вчиняти таку процесуальну дію як подання заяви про залишення позову без розгляду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України позивач має право розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Подання ним відповідної заяви про залишення позову без розгляду є для суду безумовною підставою для застосування положень п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі п. 5 ч. 1  ст. 257 ЦПК України, що  відповідає обставинам справи та вимогам закону.
На думку колегії суддів не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було витребувано оригінали документів за клопотанням позивача, а витребувано належним чином завірені копії, оскільки відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього, таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.
Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вирішив розглядати справу в спрощеному позовному провадженні, відповідач до суду першої інстанції не з`явився, не надав витребувані судом документи, проте суд першої інстанції вирішив, що неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи та не застосував засоби процесуального примусу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не отримано копії позовної заяви позивача, ухвали суду про відкриття провадження та витребування доказів, у зв`язку з чим у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування до Громадської організації «Криворізьке міське товариство спасіння тварин та навколишнього середовища «Промінь життя» засоби примусового примусу, крім того, представником позивача було заявлено клопотання про оголошення в судовому засіданні перерви для уточнення адреса місця знаходження відповідача.
Посилання позивача в суді апеляційної інстанції на недобросовісність дій її представника, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до ст. ст. 12,81 ЦПК України ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів недобросовісності дій її представника, натомість, як вбачається з матеріалів справи, заява про залишення позову без розгляду надана позивачем та нею власноручно підписана.
На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 27 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: