ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5459/19  Номер провадження 33/814/153/20	Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М.  Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 грудня 2019 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою 	  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,  	

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384, 20 грн. в дохід держави.
              
Постановою судді ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він 27.09.2019 року, о 01.09 год., по вул.Половка, 90, в м.Полтава керував транспортним засобом „ВАЗ 2107”, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у ПОНД. Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9(а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

               В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Факт керування транспортним засобом заперечує та вказує, що за кермом транспортного засобу перебував його близький родич, який представився його анкетними даними та пред`явив працівникам поліції водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_1 
Виїзний розгляд справи проведено в медичній установі за відсутності ОСОБА_1 , який в цей час перебував в медичному пункті закладу, що свідчить про неповноту судового розгляду та порушення його права на захист.
В судове засідання, призначене на 09.00 год. 29.01.2020 року, ОСОБА_1 не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив. Однак, про місце, дату та час розгляду справи ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було йому вручено 24.01.2020 року під особистий підпис. 
Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суддя місцевого суду вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Висновок судді ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.
Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Згідно з п.2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у Полтавському обласному наркологічному диспансері за допомогою спеціального технічного засобу. 
Факт сп`яніння ОСОБА_1 встановлено Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного сп`яніння №360 від 27.09.2020 року. 
На наявному в матеріалах справи відеозаписі відображається момент, коли працівники поліції зупинили транспортний засіб „ВАЗ 2107”, д.н.з. НОМЕР_1 , та виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.  ОСОБА_1  виявив бажання пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу в медичному закладі. Результат проходження огляду виявився позитивний. При цьому, як вбачається із відео, ОСОБА_1 факт перебування в стані алкогольного сп`яніння не заперечував та щиро розкаявся у вчиненому.
Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.
Необґрунтованими та нічим непідтвердженими є доводи про те, що транспортним засобом керувала інша особа, оскільки відповідно до переглянутого відеозапису в момент зупинки транспортного засобу за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 , який згодом вийшов із салону автомобіля з боку передніх водійських дверцят. При цьому особу водія було перевірено працівниками поліції, а також лікарем, яким ОСОБА_1 надав своє посвідчення водія.
Порушення, допущені під час розгляду місцевим судом даної справи, не вплинули та не можуть вплинути на результат розгляду даної справи, а отже постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 грудня 2019 року щодо нього – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
                Суддя                                 Л.В. Нізельковська