06.02.20
22-ц/812/299/20
Провадження № 22-ц/812/299/20         Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2020 року                                              м. Миколаїв
                                                                                  справа № 480/1333/19-ц
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого Данилової О.О.,
       суддів: Кушнірова Т.Б., Шаманської Н.О., 
переглянувши в апеляційному порядку у спрощеному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом 
ОСОБА_1 
до 
ОСОБА_2 
про зміну способу стягнення аліментів на дитину 
за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_2 
на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області, ухвалене 3 грудня 2019 року суддею Тереньєвим Г.В. в приміщенні цього ж суду 
У С Т А Н О В И В:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на дитину.
Позивачка зазначала, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з березня 2009 року до грудня 2013 року. Має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач. Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 6 червня 2013 року з ОСОБА_2 на її доньку стягнуто аліменти у розмірі 800 грн. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення, до примусового виконання не пред`являвся. Відповідач сплачував аліменти добровільно в розмірі 850-1000 грн. щомісячно. Проте аліменти в такому розмірі не відповідають мінімальному розміру аліментів, який встановлено законом. 
Посилаючись на те, що прожитковий мінімум для осіб відповідного віку постійно змінюється, аліменти у твердій грошовій сумі мають індексуватись, а за законом вона має право зміну способу стягнення аліментів, ОСОБА_1 просила змінити спосіб стягнення з 500 грн. щомісяця на ј частину від усіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. 
Відповідач ОСОБА_2 , діючи через представника, позов не визнав, посилаючись на те, що право позивачки на зміну способу стягнення аліментів, що передбачене статтею 192 СК, пов`язане з наявністю певних обставин, зокрема, зміною матеріального або сімейного стану дитини або платника аліментів, а також обставин, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів (статті 182-184 СК). Оскільки позивачка не довела наявність обставин, передбачених зазначеними нормами права, а його матеріальний стан погіршився у зв`язку з наявністю інших утриманців, позов задоволенню не підлягає.
Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 3 грудня 2019 року позов задоволено в повному обсязі. З відповідача стягнуто судовий збір.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 просив рішення скасувати та у задоволенні позову відмовити. Апелянт посилався на ті ж обставини, якими обґрунтував заперечення проти позову, та зазначав, що він може добровільно сплачувати аліменти у визначеному законом розмірі, а до того ж ці права можуть бути забезпечені державним виконавцем при примусовому виконанні попереднього судового рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 виклала власну оцінку доводів апелянта, посилаючись на підстави свого позову та положення сімейного законодавства. Рішення суду першої інстанції вважала законним та обґрунтованим.
У відповіді на відзив ОСОБА_2 , не погодившись з доводами ОСОБА_1 , насамперед, підкреслював наміри позивачки зміною способу стягнення аліментів збільшити розмір аліментів, що має відповідати вимогам статті 192 СК. 
У запереченнях на відповідь ОСОБА_1 звертала увагу суду на неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків, мінімальне утримання, яке надає ОСОБА_2 своїй доньці, а також передбачене законом право на зміну способу стягнення аліментів.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог  апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
За змістом статті 180 СК  батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.  Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК).
Правила статті 182 СК визначають о бставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів , такий  розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.  Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 СК).
Відповідно до статті 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Правилами частини 5 статті 182 СК передбачене право того з батьків, з ким проживає дитина, на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів.
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183,184 СК України.  
Згідно зі статтею 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Сукупний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вибір способу стягнення аліментів (частка доходу або тверда грошова сума) є правом стягувача. Будь-яких умов для застосування альтернативи діюче (в редакції з 17 травня 2017 року) сімейне законодавство не містить. Це право стягувача не носить одноразового характеру та може бути ним реалізоване у будь-який час в межах дії обов`язку щодо утримання дитини. Стягувач має право не тільки обрати той чи інший спосіб стягнення аліментів, а й змінити як розмір стягнення за умов, передбачених статтею 192 СК, так і спосіб стягнення (частина 3 статті 181 СК). 
Але підстави зміни розміру та зміни способу стягнення не є цілком тотожними. Тоді як підстави зміни розміру передбачені статтею 192 СК, підстави зміни способу прямо не зазначені.
Враховуючи, що запровадження альтернативи у виборі способу стягнення аліментів та право на його зміну мало на меті посилення захисту прав дитини на належне утримання, можна дійти висновку, що підставою для зміни способу мають бути саме ці обставини. 
Отже, звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, стягувач має обґрунтувати, що саме такий спосіб за конкретних умов має спряти найкращому забезпеченню гармонійного розвитку дитини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та має обов`язок щодо утримання дитини.
Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 6 червня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на доньку у розмірі 800 грн. (а.с.10).
Виконавчий лист на стягнення аліментів, який видано судом 20 лютого 2015 року, знаходиться у позивачки.
На час звернення до суду відповідач ОСОБА_2 добровільно сплачував аліменти в розмірі 850-1000 грн. 
Прожитковий мінімум для дитину у віці від 6 до 18 років складав з 1 липня 2019 року – 2 118 грн., з 1 грудня 2019 року - 2 218 грн. та систематично збільшується.
Отже, постійні зміни співвідношення розміру аліментів у твердому розмірі з прожитковим мінімумом, інфляція грошових коштів, проблеми, що виникають з застосуванням щомісячної індексації цього розміру (частина 2 статті 184 СК), а також характер відносин, що склались між батьками дитини, дійсно свідчать про те, що визначення аліментів на дитину у частці від заробітку (доходу) батька буде сприяти захисту інтересів дитини.
Виходячи з положень частини 5 статті 183 СК, визначена судом частка від заробітку (доходу) ОСОБА_2 (1/4) є безспірною та може бути стягнута за судовим наказом. 
Суд першої інстанції, встановивши ці обставини та вірно застосувавши норми сімейного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , який виклав в мотивувальній частині судового рішення.
Доводи апелянта про те, що суд не встановив обставин, передбачених статтею 192 СК, пов`язані з помилковим застосуванням тільки правил цієї норми до спірних правовідносин. Позиція апеляційного суду щодо цього питання викладена вище.
Посилання ОСОБА_2 на те, що він добровільно сплачує та буде надалі сплачувати аліменти в передбаченому законом розмірі, а позивачка може у іншій спосіб захистити права дитини (пред`явити виконавчий лист до примусового виконання, де буде враховуватись розмір прожиткового мінімуму) не позбавляють стягувача права зміну способу та визначення розміру аліментів за судовим рішенням.
Доводів щодо визначеного судом розміру частки (1/4) апеляційна скарга представника відповідача не містить. Визначений судом розмір частки заробітку (доходу) відповідача не позбавляє його права (за наявності умов) на зміну цього розміру.
Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення. 
Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 3 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня  прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.

Головуючий                                        О.О.Данилова
Судді:                         Т.Б. Кушнірова 
Н.О.Шаманська

---------------------------------
Повну постанову складено 6 лютого  2020 року