ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року 
м. Київ

Справа №  917/1494/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. (головуючий), Білоуса В.В., Жукова С.В.
за участю секретаря судового засідання  - Сотник А.С.,

учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»,
представник позивача - не з`явився,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Тепловозоремонтний завод»,
представник відповідача - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця»
на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2019
у складі судді Ореховської О.О., 
та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 
у складі колегії суддів: Плахова О.В. (головуючий), Гези Т.Д., Шутенко І.А.,

за позовом 
Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця»,
до Публічного акціонерного товариства «Тепловозоремонтний завод»,
про стягнення 2   967   400, 00грн.
в межах справи № 18/1247/12 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Тепловозоремонтний завод»

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог

1. Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця», позивач) звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Тепловозоремонтний завод» (далі - ПАТ «Тепловозоремонтний завод», відповідач) про стягнення заборгованості за Договором П/Т - 081167/НЮ на капітальний ремонт КР-2, КПР тепловозів ТЕП-70 та модернізацію тепловозів ТЕП - 70, 2ТЕ-116 в сумі 2   967   400,00грн., з яких: 50   000,00грн. балансової вартості тепловоза серії ТЕП-70 №89; 2   894   400,00 грн. вартості оплаченого капітального ремонту в обсязі КРП даного тепловоза; 22   500,00 грн. штрафу за невиконання погоджених сторонами обсягів робіт; 500,00 грн. непогашеної частини збитків за простій гарантійного тепловоза (в межах справи № 18/1247/12 про банкрутство ПАТ "Тепловозоремонтний завод").

3. Позов мотивований тим, що господарське зобов`язання, підтверджене  рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.11.2010 у справі                    № 5/170, боржником не виконане; позивач позбавлений права використовувати власний тепловоз балансовою вартістю 50   000,00грн., за капітальний ремонт якого він сплатив відповідачу 2   894   400,00грн.; перебування тепловозу на території відповідача в розібраному стані без проведення гарантійного ремонту та без забезпечення належної охорони  призводить до розкрадання  окремих вузлів та запасних частин, що підтверджується актами звірки від 19.02.2016 та 10.02.2017, та створює загрозу фактичного невиконання рішення господарського суду. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

4. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 05.03.2019 у справі              № 917/1494/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

5. Рішення мотивоване наступним:
- в частині стягнення 2 894 400,00 грн. суд дійшов висновку, що договірні зобов`язання в частині здійснення капітального ремонту тепловоза відповідачем були виконані, а позивачем фактично заявлено позовні вимоги, які стосуються правовідносин щодо гарантійного ремонту тепловоза, а не його капітального ремонту;
- в частині вимог про стягнення з відповідача 50 000,00грн. балансової вартості неповернутого тепловоза, суд зазначив, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру балансової вартості неповернутого тепловоза;
- в частині вимог про стягнення з відповідача штрафу у сумі 22 500,00 грн., суд дійшов до висновку, що нарахування штрафу суперечить приписам ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". 

6. Під час розгляду позову  судом було встановлено:

6.1. 25.06.2008 між Статутним територіально-галузевим об`єднанням (СТГО) "Південна залізниця" (позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Тепловозоремонтний завод" (на виконання вимог Закону України "Про акціонерні товариства" змінило організаційно - правову форму на публічне акціонерне товариство) (відповідач) було укладено Договір за № П/Т-081167/НЮ на капітальний ремонт КР-2, КРП тепловозів ТЕП-70 та модернізацію тепловозів ТЕП-70, 2ТЕ-116, відповідно до умов якого відповідач (виконавець) взяв на себе зобов`язання провести капітальний ремонт КР-2, КРП тепловозів ТЕП-70 та модернізацію тепловозів 2ТЕ-116, переданих йому позивачем (замовником) згідно правил капітального ремонту в обсягах, встановлених специфікацією, яка є невід`ємною частиною договору.

6.2. На підставі зазначеного договору відповідач виконував капітальний ремонт в обсязі КРП тепловозу ТЕП70 № 89. На наступний день після введення відремонтованого тепловозу в експлуатацію відбулася гарантійна відмова тепловозу (несправність дизель - генераторної установки 5Д49 № 1399 (заглушення дизеля). Через виявлену несправність, на виконання умов договору, 29.12.2008 тепловоз був повернутий відповідачу для проведення гарантійного ремонту. Вищевказаний тепловоз з гарантійного ремонту не повернуто. 

6.3. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.11.2010 у справі № 5/170 (том 1, арк. справи 22-25) позов Статутного територіально-галузевого об`єднання (СТГО) "Південна залізниця" було задоволено в повному обсязі, зобов`язано Відкрите акціонерне товариство "Тепловозоремонтний завод" виконати гарантійні зобов`язання по ремонту тепловоза, який належить Статутному територіально-галузевому об`єднанню (СТГО) "Південна залізниця", в повному обсязі в натурі з його поверненням власникові у строк до 30.11.2010. Відповідачу неодноразово надавалася відстрочка виконання рішення по справі, а саме: ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.04.2012 - до 01.10.2012, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.01.2013 - до 01.04.2013.

6.4. Під час розгляду справи № 5/170 встановлено:

6.4.1. На підставі Договору № П/Т-081167/НЮ від 25.06.2008 капітальному ремонту в обсязі КРП підлягав, зокрема, тепловоз ТЕП-70 № 089.

6.4.2. 25.06.2008 у відповідності до графіку подачі в капітальний КР-2, КРП та модернізацію тепловозів ТЕП-70, 2ТЕ-116 (додаток № 6 до договору), тепловоз був поставлений в заводський ремонт, що підтверджується актом № 70-42/5 від 25.06.2008.

6.4.3. Строк завершення ремонту тепловозу умовами договору та додаткових угод № 1 від 30.09.2008 та № 2 від 09.12.2008 встановлено до 24.08.2008.
В порушення умов укладеного між сторонами договору заплановані ремонтні роботи були завершені відповідачем в грудні 2008.

6.4.4. Оплата за виконання капітального ремонту в обсязі КРП тепловозу була проведена позивачем у повному обсязі 30.12.2018 шляхом акцептування рахунку-фактури № П1442 від 30.10.2008. Загальна вартість капітального ремонту в обсязі КРП тепловозу серії ТЕП-70 № 89, сплачена відповідачу позивачем, склала 2 894 400,00грн.

6.4.5. 25.12.2008 вищевказаний тепловоз було введено в експлуатацію. 

6.4.6. Згідно п.п. 7.1-7.2 Договору, виконавець гарантує відповідність капітального ремонту вимогам правил капітального ремонту, їх працездатність при умові виконання замовником вимог по експлуатації, викладених в нормативно-технічній документації, гарантійні терміни встановлюються згідно з додатком до договору № 3. Порядок взаємодії замовника і виконавця при виникненні відмов відремонтованих вузлів та агрегатів в гарантійний термін і ведення претензійної роботи проводиться згідно "Положення про порядок подачі в ремонт і видачі з ремонту рухомого складу", затвердженого наказом Мінтрансу № 261 від 22.04.2002.
Відтак, після закінчення строку дії договору у відповідача залишилися перед позивачем гарантійні зобов`язання у вигляді проведення гарантійних ремонтів у разі відмови тепловоза в гарантійний період.

6.4.7. Через виявлену несправність, тепловоз ТЕП-70 № 089 (Акт-рекламація №1 від 29.12.2008) направлений на повторний капітальний ремонт в обсязі КРП 29.12.2008. Актом постановки тягового рухомого складу на повторний капітальний ремонт в обсязі КРП від 29.12.2008,  внаслідок домовленості між сторонами, був встановлений кінцевий термін виконання ремонту до 28.02.2009.

6.4.8. Листами за № 70-10/26 від 26.11.2009 та № 70-04/10-54 від 11.02.2010 відповідачем було гарантовано видачу позивачеві тепловозу з повторної модернізації відповідно до 28.02.2010 та до 25.05.2010. Листом за № НЗТ-07/151 від 12.04.2010 позивач погодився з перенесенням строків повторного капітального ремонту тепловозу на 25.05.2010. 

6.4.9. Суд, у справі №5/170, дійшов висновку, що між сторонами фактично був укладений договір про виконання повторного капітального (гарантійного) ремонту в обсязі КРП до 25.05.2010.

6.5. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.08.2013 у справі    № 5/170 (том 1, арк. справи 26-27) задоволено заяву ПАТ "Тепловозоремонтний завод" про зміну способу та порядку виконання рішення суду; змінено спосіб виконання рішення Господарського суду Полтавської області у справі № 5/170 від 09.11.2010 про зобов`язання виконати умови договору в натурі шляхом стягнення на користь Статутного територіально-галузевого об`єднання (СТГО) "Південна залізниця" понесених на ремонт тепловозу ТЕП-70 № 0089 витрат в сумі 2 894 400,00 грн.

6.6. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.10.2013 (том 1, арк. справи 28-30), залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2013 (том 1, арк. справи 31-32), ухвалу Господарського суду Полтавської області від 30.08.2013 у справі № 5/170 скасовано; в задоволенні заяви ПАТ "Тепловозоремонтний завод" про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 09.11.2010 у справі № 5/170 відмовлено.

6.7. Згідно наказу Міністерства інфраструктури України № 212 від 10.04.2012 було змінено найменування позивача зі Статутного територіально-галузевого об`єднання "Південна залізниця" на державне підприємство "Південна залізниця".

Законом України від 23.02.2012 № 4442-VI "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі (далі - Товариство), управління і розпорядження його майном та спрямований на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.
Відповідно до ст. 2 зазначеного Закону України утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі - підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття

До переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", зокрема, увійшло Державне підприємство "Південна залізниця".

У зв`язку з проведеною реорганізацією Державне підприємство "Південна залізниця" з 01.12.2015 здійсню є свою господарську діяльність як регіональна філія "Південна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

6.8. В провадженні господарського суду Полтавської області (суддя Ореховська О.О.) перебуває справа № 18/1247/12 про банкрутство ПАТ "Тепловозоремонтний завод" (код 13962568) (відповідач у даній справі).
На даний час у справі № 18/1247/12 триває процедура ліквідації ПАТ "Тепловозоремонтний завод", введена постановою Господарського суду Полтавської області від 06.12.2018, призначено ліквідатора товариства. 

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

7. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 апеляційну скаргу ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2019 у справі № 917/1494/17 залишено без змін.

8. Погоджуючись з висновками та рішенням суду першої інстанції, апеляційний господарський суд вказав на те, що;
- без надання доказів пред`явлення зазначеного рішення (5/170) до виконання, матеріалів виконавчого провадження, доказів неможливості такого виконання, звернення позивача (як стягувача) із заявами про зміну способу такого виконання шляхом заміни вимог щодо повернення тепловозу в натурі на вимоги щодо відшкодування його балансової вартості в межах справи № 5/170, ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" звертається з вимогами про стягнення балансової вартості тепловозу ТЕП-70 у даній справі, тим самим фактично намагаючись змінити спосіб виконання чинного судового рішення у іншій справі;
-  при розгляді іншої справи судом встановлено, що зазначену позивачем у позові у справі № 917/1494/17 претензію № НРП-04/1294 на суму 2500, 00 грн. визнано відповідачем та сплачено в повному обсязі. Рішення набрало законної сили. Тобто, станом на момент 09.11.2010 відповідачем визнано та оплачено виставлені позивачем претензії щодо сплати збитків за простій тепловоза, що встановлено судовим рішенням у іншій справі;
- в позові у даній справі (№ 917/1494/17) позивач зазначає про нарахуванням ним збитків за простій тепловозу у розмірі 2250, 00 грн з посиланням на той самий номер претензії    № НРП-04/1294, та їх часткову оплату відповідачем у 2009 році в сумі 1750, 00 грн, тоді як у вказаному судовому рішенні № 5/170 зазначено за тим же номером претензії розмір нарахованих визнаних та сплачених відповідачем збитків 2500, 00 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.03.2019 та постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 у цій справі ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою про скасування оскаржених судових рішень в частині відмови  в задоволенні позовних вимог,  з вимогою прийняти в оскарженій частині нове рішення, яким стягнути з ПАТ "Тепловозоремонтний завод" на користь ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" 2 894 400,00грн. вартості оплаченого капітального ремонту в обсязі КРП даного тепловоза та            50 000,00грн. балансової вартості тепловоза серії ТЕП-70 №89.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 917/1494/17 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Жуков С.В., суддя - Катеринчук Л.Й., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2019.

11. Ухвалою Верховного Суду від 29.11.2019 касаційну скаргу залишено без руху у відповідності з положенням ст. 290 ГПК України, надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

12. ПАТ "Українська залізниця" 05.12.2019 здано до відділення зв`язку для направлення на адресу Касаційного господарського суду на виконання вимог ухвали Верховного суду від 29.11.2019, заяву про усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору за подання касаційної скарги в сумі 89 022, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2259958 від 29.10.2019.

13. Ухвалою Верховного Суду від 20.12.2019 Клопотання ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження задоволено; поновлено ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця"  строк на касаційне оскарження; відкрито касаційне провадження у справі № 917/1494/17 Господарського суду Полтавської області за касаційною скаргою ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2019; судове засідання призначено на 21.01.2020.

14. 20.01.2020 до Верховного Суду (електронною поштою) від ПАТ «Укрзалізниця» надійшло Клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку  з перебуванням повноважного представника Пономаренка М.А. на лікарняному та неможливістю залучення іншого представника до участі в судовому засіданні 21.01.2020. 

14.1. Верховний Суд, розглянувши вказане клопотання про відкладення розгляду справи, зазначає таке.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, виходячи зі змісту ст.ст. 202, 216 ГПК України, у Верховного Суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи. 

Крім того, доказів наведених обставин Суду не надано та за змістом ухвали Верховного Суду від 20.12.2019 (п. 6 резолютивної частини), явка сторін не визнавалася обов`язковою.

Отже, Верховний Суд вважає можливим  здійснити розгляд касаційної скарги.

15. 20.01.2020 до Верховного Суду від ПАТ «Тепловозоремонтний завод» в особі ліквідатора Штельманчука М.С. надійшли (електронною поштою) Пояснення на касаційну скаргу, з запереченнями проти вимог та доводів скаржника.

16. У зв`язку з відпусткою судді Катеринчук Л.Й.  автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 917/1494/17 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя -Білоус В.В., Жуков С.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2020.
17. Учасники провадження у справі у призначене судове засідання повноважених представників не направили. Про дату, час та місце розгляду касаційної скарги учасники справи були повідомлені належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників учасників судового процесу.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (ПАТ «Українська залізниця»)

18. В обґрунтування заявлених вимог скаржник вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховані норми ст.ст. 147, 220, 224-226 ГК України та порушені норми процесуального права.

19. Скаржник доводить, що враховуючи обставини справи та пояснення ліквідатора, позивачем фактично втрачений тепловоз серії ТЕП-7- № 089 та кошти сплачені за його капітальний ремонт в розмірі 2 894 400, 00грн. не повернуті; виконання рішення у справі № 5/170 від 09.11.2010 є неможливим. 

Доводи ПАТ «Тепловозоремонтний завод»

20. У Поясненнях на касаційну скаргу відповідач доводить:
- капітальний ремонт тепловоза, за проведення якого позивач (скаржник) сплатив 2   894   400, 00грн., фактично був виконаний;
- в подальшому, між сторонами виникли правовідносини щодо гарантійного ремонту тепловоза, що було встановлено рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.11.2010 у справі № 5/170;
- балансова вартість неповернутого тепловоза в розмірі 50   000, 00 грн. не підтверджена позивачем належними та допустимими доказами;
- нарахування штрафу у розмірі 22   500, 00грн. суперечить приписам ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

21. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи приписи ст. 300 ГПК України, а також доводи та вимоги касаційної скарги, предметом даного касаційного провадження є рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2019 та постанова Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 в частині розгляду позовних вимог про стягнення з ПАТ "Тепловозоремонтний завод" на користь ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" 2   894   400,00грн. вартості оплаченого капітального ремонту в обсязі КРП даного тепловоза та  50   000,00грн. балансової вартості тепловоза серії ТЕП-70 №89.

22. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій 

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Статтею 9 вказаного Закону визначено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За приписами ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Вимоги які мають поточний характер можуть бути заявлені в порядку ст.ст. 23, 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в межах провадження у справі про банкрутство, шляхом подання відповідної заяви про визнання грошових вимог.

Після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури кредитори з поточними вимогами до боржника повинні звертатися з такими вимогами до останнього в межах провадження у справі про банкрутство незалежно від того, чи розглянуті відповідні вимоги у позовному провадженні.

Предметом даного розгляду є вимога ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" про стягнення з ПАТ "Тепловозоремонтний завод" на користь 2 894 400,00грн. вартості оплаченого капітального ремонту в обсязі КРП даного тепловоза та 50 000,00грн. балансової вартості тепловоза серії ТЕП-70 №89.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору. За змістом положень статей 626, 627, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 цього Кодексу).
      
За змістом ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну. 

Згідно зі ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
      
За змістом ст. 858 цього Кодексу якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 
1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 
2) пропорційного зменшення ціни роботи; 
3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.
Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.

Згідно зі ст. 859 ЦК України встановлено, якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов`язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам ст. 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку. Гарантія якості роботи поширюється на все, що становить результат роботи, якщо інше не встановлено договором підряду.

За змістом ст. 860 ЦК України перебіг гарантійного строку починається з моменту, коли виконана робота була прийнята або мала бути прийнята замовником, якщо інше не встановлено договором підряду.

Судами встановлено, що у справі № 5/170 Господарським судом Полтавської області ухвалено рішення 09.11.2010 (залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2011), яким задоволено позовні вимоги Статутного територіально - галузевого об`єднання (СТГО) «Південна залізниця» до ВАТ «Тепловозоремонтний завод» та зобов`язано останнього виконати договірні зобов`язання щодо гарантійного ремонту тепловозу ТЕП-170 № 89, який належить СТГО "Південна залізниця" в повному обсязі в натурі з його поверненням власникові у строк не пізніше 30.11.2010. Зазначене рішення набрало законної сили.
Під час розгляду справи № 5/170 суди дійшли висновку, що між сторонами у справі, шляхом листування, укладено угоду щодо виконання повторного капітального (гарантійного) ремонту тепловозу в обсязі КРП в строк до 25.05.2010.
У подальшому за заявою відповідача виконання вказаного рішення неодноразово відстрочувалось, останній раз до 01.04.2013.

Відтак, як про це вірно вказано судами попередніх інстанцій, позивачем, як стороною договору № П/Т-081167/НЮ на капітальний ремонт, реалізовано своє право щодо судового захисту порушеного права та обрано на власний розсуд спосіб такого захисту шляхом звернення з позовними вимогами у справі                      № 5/170. За результатами розгляду таких вимог ухвалено судове рішення, яким зобов`язано відповідача виконати умови договору в частині гарантійного ремонту та повернути тепловоз власникові.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» і від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Зазначені конституційні принципи знайшли своє відображення у ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, а також в ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення у справі № 5/170 має відбуватися за процедурами примусового виконання судових рішень, на підставі Законів України «Про виконавче провадження» та «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Проте, матеріали справи не містять доказів, а позивачем не надано документів щодо виконавчого провадження з виконання судового рішення у справі № 5/170 та взагалі відомостей щодо отримання виконавчого документу для примусового виконання зазначеного рішенням, пред`явлення його до виконання, відкриття виконавчого провадження тощо.

Колегія суддів, враховуючи встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини, погоджується з висновками судів, про те, що звернення позивача з позовом у цій справі (№ 917/1494/17) фактично направлено на зміну способу виконання судового рішення у справі № 5/170 (зобов`язання відповідача виконати умови договору № П/Т-081167/НЮ щодо гарантійного ремонту тепловоза та повернення майна), шляхом стягнення сплачених за капітальний ремонт грошових коштів в повному обсязі. 
При цьому, суди, посилаючись на рішення у справі № 5/170, вказали на те, що капітальний ремонт проведений, та у відповідача за договором № П/Т-081167/НЮ залишились перед позивачем лише гарантійні зобов`язання у вигляді проведення гарантійних ремонтів.

З цих же підстав (позивач реалізував своє право на судовий захист порушених прав та отримав на такий захист рішення господарського суду у іншій судовій справі № 5/170; доказів пред`явлення зазначеного рішення (№5/170) до виконання, матеріалів виконавчого провадження, доказів неможливості такого виконання не надано), судами правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 50   000,00 грн. балансової вартості тепловозу.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій (п.п. 6.5., 6.6. цієї Постанови), ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.08.2013 у справі № 5/170 задоволено заяву ПАТ "Тепловозоремонтний завод" та було змінено спосіб виконання рішення Господарського суду Полтавської області у справі № 5/170 від 09.11.2010 шляхом стягнення на користь СТГО "Південна залізниця" понесених на ремонт тепловозу ТЕП-70 № 0089 витрат в сумі 2 894 400,00 грн. Водночас, за апеляційною скаргою ДП «Південна залізниця», постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.10.2013 (залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2013) ухвалу Господарського суду Полтавської області від 30.08.2013 у справі № 5/170 скасовано, в задоволенні заяви ПАТ "Тепловозоремонтний завод" про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Полтавської області від 09.11.2010 у справі № 5/170 відмовлено.
Доводи ДП «Південна залізниця» полягали в тому, що змінюючи спосіб та порядок виконання рішення суду на відшкодування коштів, суд серед іншого не врахував низки вимог Постанови ВГСУ №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", а саме: матеріальних інтересів позивача; фінансового стану відповідача (який на даний час перебуває у стані банкрутства та реально не зможе виконати грошового зобов`язання; ступінь вини відповідача у виникненні спору (відповідальність за дефект рами кузова тепловозу повністю лежить на відповідачі), та те, що розпочате досудове розслідування відносно посадових осіб заводу за фактом невиконання ними рішення господарського суду від 09.11.2010  №5/170 та ухвал суду від 12.04.2012 і 10.01.2013 щодо виконання договірних зобов`язань по гарантійному ремонту тепловозу ТЕП70 №089, що на думку позивача, може вплинути на виконання рішення суду. 
Також, ДП «Південна залізниця» вказувало на те, що судом першої інстанції при винесенні ухвали про зміну способу і порядку виконання рішення позивача фактично позбавлено права власності на свій тепловоз, оскільки в даному випадку, змінюючи зобов`язання боржника виконати гарантійний ремонт тепловозу на відшкодування його повної вартості, суд мав змогу зобов`язати боржника (на вибір) повернути тепловоз власнику або стягнути з боржника балансову вартість тепловозу, та ін.

23.  Щодо суті касаційної скарги

Доводи ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржених рішеннях та фактично зводяться до переоцінки доказів і встановлених судами обставин, що в силу положень ст. 300 ГПК України не відноситься до повноважень Верховного Суду.

24. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до п.1) ч.1 ст. 308 ГПК України, суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України).

Колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав задоволення касаційної скарги та необхідність залишення рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 у цій справі без змін, як таких, що прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

25.  Судові витрати

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» та залишенням без змін оскаржених рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України,  покладаються на заявника касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,- 
                    
ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу  Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 у справі №   917/1494/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили  з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В.Я. Погребняк

Судді                                                                                                    В.В. Білоус

                                                                                                                 С.В. Жуков