Дата документу 12.02.2020 Справа № 801/8228/2012
-

Запорізький Апеляційний суд 

 
ЄУН 801/8228/12	Головуючий у 1-й інстанції Черткова Н.І. Повний текст ухвали складено 25.11.2019 року.	
Пр. № 22-ц/807/583/20	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2020 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,
за участі секретаря                                Путій Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Пугачової Анастасії Володимирівни, заінтересована особа: АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі вищезазначеною скаргою (т.с. 1 а.с. 221), в якій просила визнати неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження; зобов`язати державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Пугачову А.В. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 28.11.2012 року, виданим 06.06.2013 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області.
В обґрунтування скарги зазначала, що 11.04.2019 року їй стало відомо про те, що на виконанні в Бердянському міськрайонному ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження ВП № 58671594 (зведене виконавче провадження ЗВП № 58876156) про стягнення з неї на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми заборгованості за кредитним договором № 7-3450-077 к від 11.07.2007 року у розмірі 726283,92 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді у розмірі 120,00 грн.
Скаржник також зазначала, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, їй стало відомо, що постановою державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Пугачової А.В. від 20.03.2019 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом від 28.11.2012 року, виданим 06.06.2013 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області. Вважає вказану постанову неправомірною, оскільки, був пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, будь - яких судових рішень про поновлення цього строку стягувач не надав, а тому, державний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, протягом трьох робочих днів.
Крім того, зазначила, що вказана постанова не була їй своєчасно направлена рекомендованим листом у передбаченому законом порядку.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї скарги визначено суддю суду першої інстанції Черткову Н.І. (т.с. 1 а.с. 222).
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2019 року (т.с. 2 а.с. 17-22) у задоволенні вищезазначеної скарги ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, боржник ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 26-30) просила ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Пугачової А.В.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 32).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (т.с. 2 а.с. 33), справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 35).
Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
У судове засідання 12 лютого 2020 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи всі (т.с. 2 а.с. 40-51) всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника  ОСОБА_1 – адвоката Горшовенка А.В., клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
Навпаки, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 29) та державний виконавець у своїй заяві (т.с. 2 а.с. 52) просили розглядати дану справу апеляційним судом за їх відсутністю.
Стягувач про причини неявки свого представника апеляційний суд не сповістив.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України апеляційний суду ухвалив: заяви ОСОБА_1 та державного виконавця задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю представника ОСОБА_1 – адвоката Горшовенка А.В. (т.с. 2 а.с. 59).
Відводів учасниками цієї справи суддям апеляційного суду у цій справі не заявлено, самовідводи суддів відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Горшовенка А.В., перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вищезазначеної скарги ОСОБА_1 у цій справі, керувався Законом України «Про виконавче провадження», ст. 260 ЦПК України та виходив із такого.
Судом встановлено, що в провадженні державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Пугачової А.В. перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 58876156, з якого ВП №38429547 - про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми заборгованості за кредитним договором № 7-3450-077 к від 11.07.2007 року у розмірі 726283,92 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді у розмірі 120,00 грн.
Встановлено, що постановою державного виконавця від 12.06.2013 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 801/8228/2012, виданим 06.06.2013 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми заборгованості за кредитним договором № 7-3450-077 к від 11.07.2007 року у розмірі 726283,92 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді у розмірі 120,00 грн.
В подальшому постановою про передачу виконавчого провадження від 26.12.2013 р. матеріали виконавчого провадження передано на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
02.09.2015 року постановою про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем відділу виконавчий лист було повернуто. Повторно на виконання до відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області виконавчий лист пред`явлено 16.11.2015 року.
Встановлено, що 18.11.2015 року постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області відкрито виконавче провадження № 49366693, а в подальшому постановою про передачу виконавчого провадження від 21.01.2016 року матеріали виконавчого провадження передано на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
13.11.2017 року постановою про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем відділу виконавчий лист було повернуто стягувачу.
Відповідно до листа № 10175-1-034, наданого 25.06.2019 року управлінням ДВС відділу примусового виконання рішень, станом на 25.06.2019 року, виконавчий лист № 801/8228/2012, виданий 06.06.2013 року Бердянським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в солідарному порядку суму заборгованості по кредитному договору № 7-3450-077К від 11.07.2007 року в сумі 726283,92 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700,00 грн. та інформаційно -технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120,00 грн., а всього суми коштів у розмірі 728103,92 грн. перебуває на виконанні у Бердянському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (т.с. 1 а.с. 245).
Відповідно до ст. 12 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 01.12.2012 року виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 06.06.2015 року виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17.02.2017 року виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа встановлюється з дня його повернення, а отже постанова державного виконавця винесена з урахуванням закону та у встановлені законодавством строки, а тому в задоволенні скарги боржника у цій справі необхідно відмовити.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  дублюють доводи скарги останньої, як боржника, у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Ці доводи не спростовують обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Відсутність розгорнутої мотивації відмови суду першої інстанції у задоволенні вищезазначеної скарги боржника чи недослідження безпосередньо судом першої інстанції всіх матеріалів виконавчого провадження у цій справі не призвели до неправильності вирішення судом першої інстанції вищезазначеної скарги боржника на дії державного виконавця у цій справі, а тому правильна по суті ухвала суду першої інстанції у цій справі не може бути скасована апеляційним судом за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги боржника.
З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження в новій редакції.
В силу вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
В силу вимог ст. 12 ч. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.
Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження (п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року).
За змістом п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Встановлено, що вищезазначений виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 , був виданий Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 06.06.2013 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» в редакції від 05.10.2016 року.
Відповідно до ст. 12 ч. 4 ч. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Як правильно було встановлено судом першої інстанції, останній раз вищезазначений виконавчий лист, виданий 06.06.2013 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області відносно боржника ОСОБА_1 , повертався Банку 13.11.2017 року та 02.01.2019 року на підставі п. 6 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», про що свідчить відповідна відмітка державного виконавця на останньому (т.с. 2 а.с. 54).
За змістом вимог ст. 12 ч. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
Тому, безпідставним у даному випадку є посилання боржника ОСОБА_1 в її апеляційній скарзі у цій справі на правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі № 6-711цс15 від 20.01.2016 року, яка стосувалась роз`яснень щодо строків пред`явлення виконавчого листа у зв`язку із набранням чинності редакцією Закону України «Про виконавче провадження» з 09 березня 2011 року.
Отже, враховуючи вищевикладені встановлені судом фактичні обставини цієї справи, станом на час прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим листом, виданим 06.06.2013 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області відносно боржника ОСОБА_1 , 3-річний строк з останньої дати повернення вищезазначеного виконавчого листа для пред`явлення останнього до примусового виконання не збіг, а тому суд першої інстанції правильно вважав, що постанова державного виконавця винесена з урахуванням закону та у встановлені законодавством строки, а тому у цій справі відсутні підстави для визнання останньої неправомірною (первісна вимога) та, відповідно, для задоволення решти вимог боржника, які є за своїм змістом є похідними від первісної вимоги у цій справі (про зобов`язання державного виконавця скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим листом). 
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Так, в силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України у цій справі, ОСОБА_1 чи представником останньої апеляційному суду не надані.
Доказами, передбаченими ст. 367 ч., 2 3 ЦПК України, у цій справі, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, є надані державним виконавцем апеляційному суду:
- виконавчий лист № 801/8228/2012, виданий Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 06.06.2013 року на виконання вищезазначеного рішення суду зі строком пред`явлення виконавчого листа до виконання 12.04.2014 року з відмітками державного виконавця про його повернення стягувачу 02.09.2015 року, сума боргу не стягувалась - п.9 ст. 47 ЗУ «про виконавче провадження, 13.11.2017 року – частково стягнуто суму, виконавчий збір не стягнуто – п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження, 02.01.2019 року – п. 6 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження»(копія т.с. 2 а.с. 53-54), 
- постанова державного виконавця від 20.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим листом (копія т.с. 2 а.с. 56-57), 
- супроводжувальний лист від 20.03.2019 року про направлення копії цієї постанови сторонам виконавчого провадження, у тому числі боржникові, для відома (т.с. 2 а.с. 55),
якими лише додатково підтверджується правильність висновків суду першої інстанції у цій справі.
Стягувач - АТ «Банк «Фінанси та Кредит» знаходиться в стані припинення, але досі не припинений з дотриманням вимог ст. 104 ч. 5 ЦК України, запис про його припинення у відповідному реєстрі відсутній, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (т.с. 2 а.с. 67-73), а тому останній в особі уповноваженої на його ліквідацію особи міг і звернувся до державного виконавця із вищезазначеним виконавчим листом у 2019 року знов.
Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 раніше вже зверталась з аналогічною скаргою на дії цього ж державного виконавця, але відносно іншого виконавчого листа, де стягувачем був інший Банк, справа ЄУН 2-1603/19 (постанова апеляційного суду, копія т.с. 2 а.с. 61-66). 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_1 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2019 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 18.02.2020 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.