Ухвала        
 
03 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 513/286/19
провадження № 61-2269ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 03 червня 2019 року у складі судді Бучацької А. І. та постанову Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Ващенко Л. Г., Сєвєрової Є. С., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог 
 
У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
 
Позов мотивувала тим, що з липня 2006 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент звернення до суду з позовом, вони з відповідачем перебувають у процесі розлучення. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач майнової допомоги не надає, домовленість щодо виконання обов`язку по утриманню дітей між ними відсутня.
 
Посилаючись на наведене, просила стягнути на її користь на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 2 500,00 грн., на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до повноліття дітей.
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень 
 
Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 03 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, позов задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей аліменти у розмірі 3 000,00 грн., щомісячно, починаючи з 01 березня 2019 року до повноліття дочки ОСОБА_3 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім у розмірі 
1500,00 грн., щомісячно до повноліття дочки ОСОБА_4 , а саме до 
ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У січні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 у якій він просив скасувати рішення Саратського районного суду Одеської області від 03 червня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 
28 листопада 2019 року, і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
За змістом пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за 6 місяців.
 
Ціна позову у даній справі становить 18 000,00 (3 000,00х6) грн яка станом на 
01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00*100=210 200,00). 
 
Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 
03 червня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                      Г. І. Усик