ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2020 року 
м. Чернівці
справа № 722/1177/19
провадження 822/241/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.
суддів Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.
секретар Чубрей І.І.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
апеляційна скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2019 року
головуючий в суді першої інстанції суддя Побережної О.Д.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В липні 2019 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.
Позов мотивовано тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу в сторін народилася донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час продовжує навчання у навчально-професійному центрі «Академії мистецтва краси». 
Згідно підписаного контракту №607/18, розмір оплати навчання становить 35 200 гривень. Позивачка на даний час не працює, а її повнолітня донька не має можливості влаштуватись на роботу, оскільки навчається на денній формі навчання.
А тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, пов`язані з оплатою за навчання повнолітньої доньки - ОСОБА_4 , у розмірі 50% від загальної суми додаткових витрат у розмірі 11000 гривень.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2019 року в позові ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що навчання повнолітньої доньки не належить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, а тому підстави, передбачені статтею 185 СК України, для стягнення додаткових витрат відсутні. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник апелянта ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 мотивована помилковістю висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. 
Зокрема, зазначив, що суд, ухвалюючи рішення, не звернув увагу на те, що обов`язок утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, покладається на обидвох батьків, також не врахував можливість відповідача надавати матеріальну допомогу.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи 
На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав відзив.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції- без змін.
Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги є безпідставними.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 31 січня 2001 року Ломачинецькою сільською радою Сокирянського району Чернівецької області, встановлено, що позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5 зворот).
З довідки, виданої 14 червня 2019 року за №78 директором навчально-професійного центру «Академії мистецтва краси» Стадніченко О.А.вбачається, що ОСОБА_4 навчається на І-му курсі НПЦ «Академія мистецтва краси» на денній формі навчання, за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник». Термін навчання з 01 вересня 2018 року по 28 лютого 2020 року (а.с.4).
Згідно копії контракту №607/18 від 30 серпня 2018 року розмір оплати за навчання у вищезазначеному закладі становить 35 200 гривень : за 1-й семестр навчання - 11000 гривень, 2-й семестр навчання -11 гривень, 3-й семестр навчання -13 200 гривень (а.с.6).
Згідно квитанцій № 0.0.1333881843.1 від 22 квітня 2019 року, №0.0.1359847225.1 від 20 травня 2019 року, №0.0.1218372677.1 від 20 грудня 2018 року, №0.0.1236665693.1 від 14 січня 2019 року, №0.0.1271171764.1 від 18 лютого 2019 року, №0.0.1091991091.1 від 10 грудня 2018 року, №0.0.1196461490.1 від 26 листопада 2018 року, №0.0.1307776459.1 від 25 березня 2019 року сплачено ОСОБА_4 оплату за навчання в розмірі 22 000 гривень.
Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2019 року стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 03 грудня 2018 року і до 28 лютого 2020 року, тобто до закінчення нею навчання (єдиний унікальний номер 722/1770/18, номер провадження 2/722/73/19) (а.с.70-71)
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Відповідно до частини другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Отже, встановивши, що навчання ОСОБА_4 у навчально-професійному центрі «Академії мистецтва краси» не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат, згідно статті 185 СК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував постанову Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17, виходячи з наступного.
У вказаній постанові зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».
Суд, встановивши, що оплата на навчання повнолітньої доньки сторін не є додатковими витратами та відповідач бере участь у оплаті навчання, сплачуючи на підставі  рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2019 року аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не викликані особливими обставинами, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. 
Безпідставними є доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив вимоги, які викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про практику застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», положення статті 11 Закону України «Про охорону дитинства, статті 10 ЦПК України, оскільки суд, вирішуючи спір між сторонами у справі, правильно встановив обставини справи, визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм оцінку, внаслідок чого ухвалив законне і обгрунтоване судове рішення. 
Відхиляються апеляційним судом також доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував матеріальне становище сторін, з огляду на вищевикладене та зазначені доводи не впливають на правильність вирішення справи.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. 
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Головуючий                                                 М.І. Кулянда 
Судді:                                                          О.О. Одинак 
                                                               Н.Ю.Половінкіна