Єдиний унікальний номер 236/1409/19 
Номер провадження 22-ц/804/133/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року                                         Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді                         Соломахи Л.І.,
суддів                                         Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.,
за участю 
секретаря судового засідання                  Самойленко Г.В.
представника позивача - адвоката Воскобойнікова Д.Є.
представника відповідача Анацького С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 236/1409/19 за позовом ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання рішення протиправним та його скасування за апеляційною скаргою позивача  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воскобойніков Денис Євгенович, на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2019 року у складі судді Саржевської І.В., -
В С Т А Н О В И В:
19 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання рішення протиправним та його скасування.
Зазначав, що 21 лютого 2019 року на пленарному засіданні сесії Лиманської міської ради була здійснена перша спроба прийняти рішення "Про припинення договору оренди землі № 08 від 01 вересня 2015 року з громадянином ОСОБА_1 шляхом його розірвання, договір зареєстрований реєстраційною службою Краснолиманського МУК) за № 11711305 від 16 жовтня 2015 року". Зазначене рішення передбачало припинення договору оренди шляхом звернення до суду, як того вимагає Закон України "Про оренду землі" та положення ЦК України, але воно прийнято не було.
Зазначене питання повторно було винесено на пленарне засідання сесії Лиманської міської ради 21 березня 2019 року та було прийнято рішення про припинення договору оренди землі № 08 від 01 вересня 2015 року з громадянином ОСОБА_1 шляхом його розірвання. Прийняття такого рішення було обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 під час користування земельною ділянкою допустив порушення земельного законодавства.
04 квітня 2019 року було здійснено запис про припинення речового права (оренди) за договором оренди землі № 08 від 01 вересня 2015 року.
Вважає, що рішення про припинення договору оренди є протиправним та порушує його права:
- згідно частини другої статті 651 ЦК України, статті 32 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути достроково розірвано виключно за рішенням суду;
- припинення права користування земельною ділянкою передбачає певний порядок, який встановлений статтею 144 ЗК України, який відповідачем не дотриманий: відповідач не отримував від державних інспекторів клопотання про припинення права користування земельною ділянкою кадастровий номер: 1413300000:06:000:1066, площею 0,1500 га; відповідач не мав та не має доказів того, що позивач повторно вчинив порушення земельного законодавства після 26 жовтня 2019 року. Отже, у відповідача на час прийняття оскаржуваного рішення не було правових підстав для розірвання договору оренди землі.
Внаслідок прийняття Лиманською міською радою незаконного рішення його позбавлено права оренди на земельну ділянку.
Позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Лиманської міської ради Донецької області за № 7/62-3202 від 21 березня 2019 року "Про припинення договору оренди землі № 08 від 01 вересня 2015 року з громадянином ОСОБА_1 шляхом його розірвання, договір зареєстрований реєстраційною службою Краснолиманського МУЮ за № 11711305 від 16 жовтня 2015 року" (а.с. 3 - 6).
Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Судом першої інстанції було встановлено, що 01 вересня 2015 року між Краснолиманською міською радою та ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі (далі Договір), відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Краснолиманської міської ради від 18 грудня 2014 року № 6/35-3195 передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Краснолиманської міської ради, кадастровий номер 1413300000:06:000:1066, загальною площею 0,1500 га, в тому числі пасовища 0,1500 га, для ведення особистого селянського господарства, строком на 14 років. На договорі є відмітка про його реєстрацію PC Краснолиманського МУЮ за № 11711305 від 16 жовтня 2015 року (а.с. 11 - 15).
Відповідно до пунктів 14, 15, 16 Договору земельна ділянка передається в оренду для ведення особистого селянського господарства, без зміни цільового призначення.
Пунктом 27 Договору передбачено право орендодавця контролювати використання земельної ділянки за цільовим призначенням, вилучення земельної ділянки за умов порушення земельного законодавства (за умови попереднього повідомлення).
Згідно пункту 38 Договору розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається у разі: несплати орендної плати протягом більш ніж трьох місяців; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; інше порушення орендарем умов, передбачених пунктом 30 цього договору. Сторони погоджуються з тим, що дострокове розірвання цього Договору має здійснюватися за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони другу сторону не пізніше ніж за 1 місяць (а.с. 14).
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 04.02.2016 року № 984-VIII "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" м. Красний Лиман перейменовано на м. Лиман. За вказаних обставин Краснолиманську міську раду перейменовано у Лиманську міську раду.
Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області 23 жовтня 2018 року було проведено перевірку земельної ділянки кадастровий номер 1413300000:06:000:1066, сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, площа 0,1500 га, яка надана в оренду ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі № 08 від 01 вересня 2015 року.
В ході перевірки на місцевості було встановлено, що вказана земельна ділянка використовується орендарем ОСОБА_1 не за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, а для розміщення сміття твердих побутових відходів та ангару для їх переробки та пакування.
За результатами перевірки 23 жовтня 2018 року було складено Акт обстеження земельної ділянки № 400-ДК/427/АО/Ю/01/-18, Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 400-ДК/478/АП/09/01/-18, протокол про адміністративне правопорушення, в якому визначений розмір шкоди, заподіяної Державі внаслідок порушення цільового використання земельної ділянки (а.с. 83 - 85, а.с. 86 - 88, а.с. 96 - 101). ОСОБА_1 при перевірці був присутній, про що свідчать його підписи в зазначених документах.
Постановою старшого державного інспектора - в.о. начальника відділу за використанням і охороною земель у Бахмутському, Лиманському, Слов`янському районах та містах Бахмуті, Лимані і Слов`янську управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру в Донецькій області Супрунова С.О. від 26 жовтня 2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 53 КпАП України та накладено штраф у розмірі 170 грн. за порушення статей 93, 96 ЗК України, а саме використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (а.с. 90 - 93). Копія постанови ОСОБА_2 .В. отримана 26 жовтня 2018 року, про що свідчить його підпис. У судовому засіданні позивач пояснив, що штраф сплатив.
23 жовтня 2018 року державним інспектором Теорентеру О.В. виданий припис - в строк до 23 листопада 2018 року усунути виявлені порушення земельного законодавства, про виконання повідомити до 23 листопада 2018 року до відділу за використанням і охороною земель у Бахмутському, Лиманському, Слов`янському районах та містах Бахмуті, Лимані і Слов`янську управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру в Донецькій області (а.с. 94 - 95). Зазначений припис ОСОБА_1 отримав особисто 23 жовтня 2018 року (а.с. 95).
Після спливу строку, наданого для усунення порушень, ГУ Держгеокадастру в Донецькій області 26 листопада 2018 року за № 18-5-0.47-1129/90-18 повідомило голову Лиманської міської ради Донецької області про виявлені порушення земельного законодавства при використанні вищезазначеної земельної ділянки "для подальших дій щодо припинення порушення вимог земельного законодавства" (а.с. 35 - 36).
Листом від 16 січня 2019 року № 7050-02-4 Лиманська міська рада повідомила ОСОБА_1 про надходження інформації з Державної екологічної інспекції про виявлені порушення земельного законодавства та про необхідність надання інформації щодо виконання припису від 23 жовтня 2018 року. Також ОСОБА_1 було попереджено, що у випадку не усунення виявлених порушень питання про розірвання договору оренди землі буде винесено на розгляд чергової сесії Лиманської міської ради, для подальшого вирішення питання вилучення земельної ділянки в судовому порядку (а.с. 32). Позивач отримання вказаного листа підтвердив.
Листом від 21 січня 2019 року за № 07/612 Лиманська міська рада Донецької області з посиланням на пункт 38 Договору повідомила ОСОБА_1 про намір розірвати Договір в односторонньому порядку, і що це питання буде розглядатися на засіданні чергової сесії (а.с. 57). Позивач отримання вказаного листа заперечує.
Рішенням Лиманської міської ради від 21 березня 2019 року за № 7/62-3202 "Про припинення договору оренди землі № 08 від 01 вересня 2015 року з гр. ОСОБА_2 шляхом його розірвання, договір зареєстрований реєстраційною службою Краснолиманського МУЮ за № 11711305 від 16 жовтня 2015 року" припинений договір оренди землі шляхом його розірвання (а.с. 8). 04 квітня 2019 року інформацію про його припинення внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9 - 10).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка, яка передана за Договором (як індивідуалізований об`єкт, що має ознаки у вигляді кадастрового номеру, площі, меж), є об`єктом права власності територіальної громади. Правомочності щодо володіння та користування орендованою земельною ділянкою, як і правомочність розпорядження, є складовими права власності територіальної громади, а тому питання щодо припинення орендних відносин є компетенцією Лиманської міської ради. Застосований Лиманською міською радою позасудовий спосіб розірвання договору оренди відповідає пункту 38 договору та положеннями чинного цивільного законодавства, зокрема, передбаченому статтями 6, 627 ЦК України принципу свободи договору.І ЦК України, і спеціальний Закон України "Про оренду землі"допускають розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, якщо це прямо передбачено відповідним законом або договором. Доказів щодо усунення виявлених порушень земельного законодавства під час користування земельною ділянкою та повідомлення про це відповідного органу позивачем суду не надано. В судовому засіданні позивач пояснив, що на орендованій земельній ділянці й досі розміщений ангар для переробки та пакування твердих побутових відходів, паркан та будиночок, що дозвіл від орендодавця на їх побудову він не отримував (а.с. 126 - 137).
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі ордеру серії ЗР №35716 від 11 листопада 2019 року діє адвокат Воскобойніков Д.Є., посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.
Зазначає, що суд помилково зазначає в рішенні, що відповідач повідомив позивача про намір розірвати договір в односторонньому порядку листом від 21 лютого 2019 року за № 07/612.Відповідачем не надано суду доказів про відправлення цього листа позивачу. В судовому засіданні в суді першої інстанції представник відповідача ОСОБА_3 підтвердив, що Лиманська міська рада не має доказів відправлення або вручення позивачу листа від 21 лютого 2019 року за № 07/612 був.
Позивач отримував лише лист від 16 січня 2019 року за № 7050- 02-4, згідно якого його попередили, що земельна ділянка у нього буде вилучена в судовому порядку.
Таким чином, суд дійшов помилкового висновку про дотримання відповідачем порядку повідомлення позивача про намір розірвати договір оренди відповідно до пункту 38 договору в односторонньому порядку.
Суд не застосував до спірних правовідносин норми статей 141, 143 ЗК України, які передбачають, що примусове припинення прав на земельну ділянку, в тому числі в разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, здійснюється виключно в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення органу місцевого самоврядування недійсними. Така сама правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справах № 139/914/18-ц та № 130/1734/14-ц.
Суд не застосував до спірних правовідносин норму статті 144 ЗК України, яка встановлює порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства. Лиманська міська рада не отримувала від державних інспекторів клопотання про припинення права користування земельною ділянкою за кадастровим номером: 1413300000:06:000:1066, площею 0,1500 га. На час прийняття рішення відповідач не мав та не має доказів того, що позивачем повторно вчинено порушення земельного законодавства, тобто після 26 жовтня 2018 року. Це свідчить про те, що у відповідача на час прийняття оскаржуваного рішення не було правових підстав для розірвання договору оренди землі.
Судом порушені норми процесуального права, а саме статті 76 - 78 ЦПК України. Суд неправомірно використав пояснення ОСОБА_1 , як доказ по справі. Пояснення позивача не можуть бути доказом вчинення ним правопорушень у сфері земельних правовідносин, оскільки його пояснення можуть бути доказом тільки якщо його допитано як свідка по справі. Суддя Саржевська І.В одразу після надання позивачу можливості виступити із вступним словом, почала його допитувати як свідка з порушенням статті 234 ЦПК України.
Відповідно до статей 53, 254, 257 Кодексу України про адміністративні правопорушення пояснення позивача не можуть бути допустимими доказами, оскільки порушення земельного законодавства ОСОБА_2 може бути підтверджено тільки матеріалами по справі про адміністративне правопорушення, а вина може бути встановлена тільки відповідною постановою по справі про адміністративне правопорушення (а.с. 141 - 146).
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 відкрито апеляційне провадження (а.с. 171 - 173).
Копія апеляційної скарги позивача відповідачу Лиманській міській раді Донецької області та третій особі - Головному управлінню Держгеокадастру у Донецькій області була направлена 22 листопада 2019 року (а.с. 174) та отримана відповідачем - 27 листопада 2019 року, третьою особою - 04 грудня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 186, а.с. 189).
Письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 ні відповідачем, ні третьою особою на час розгляду справи не наданий.
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2019 року справа була призначена до розгляду у судовому засіданні на 15 січня 2020 року (а.с. 190 - 191).
В судове засідання апеляційного суду 15 січня 2020 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи був відкладений на 05 лютого 2020 року.
У судове засідання апеляційного суду 05 лютого 2020 року з`явилися представник позивача - адвокат Воскобойніков Д.Є. та представник відповідача ОСОБА_3 .
Позивач ОСОБА_1 судову повістку-повідомлення про розгляд справи 05 лютого 2020 року отримав 22 січня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 205).
У зв`язку із поверненням до апеляційного суду судової повістки-повідомлення про розгляд справи 05 лютого 2020 року, адресованої Головному управлінню Держгеокадастру у Донецькій області, з довідкою Укрпошти "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо відправлення", третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області про розгляд справи 05 лютого 2020 року було повідомлено 03 лютого 2020 року телефонограмою, яка зареєстрована в Журналі телефонограм Донецького апеляційного суду по цивільним справам за № 47 (а.с. 203, а.с. 204).
Представник третьої особи у судове засідання апеляційного не з`явився, причини неявки у судове засідання суду не повідомив і відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України вважається, що він не з`явився в судове засідання без поважних причин.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, представник якого з`явився у судове засідання, та представника третьої особи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Представник позивача - адвокат Воскобойніков Д.Є. у судовому засіданні апеляційного суду 05 лютого 2020 року доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.
Представник відповідача - Лиманської міської ради Анацький С.В., який діє на підставі довіреності юридичної особи № 2 від 02.01.2020 року (а.с. 208), проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Відповідно до статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. 
Згідно із статтею 13 Закону України "Про оренду землі"договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Матеріалами справи доведено, що 01 вересня 2015 року між Краснолиманською міською радою та ОСОБА_2 був укладений договір оренди землі № 08, згідно якого Краснолиманська міська рада, як орендодавець, на підставі рішення Краснолиманської міської ради від 18 грудня 2014 року № 6/35-3195 передала ОСОБА_1 , як орендарю, в строкове платне користування земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Краснолиманської міської ради, кадастровий номер 1413300000:06:000:1066, загальна площа 0,1500 га, в тому числі пасовища 0,1500 га, строком на 14 років (а.с. 11 - 15).
Речове право позивача ОСОБА_1 на оренду земельної ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 жовтня 2015 року (а.с. 9 - 10).
Пунктом 38 Договору передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається у разі, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Сторони погодилися з тим, що дострокове розірвання цього Договору має здійснюватися за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони другу сторону не пізніше, ніж за 1 місяць.
Рішенням Лиманської міської ради від 21 березня 2019 року за № 7/62-3202 припинено договір оренди землі № 08 від 01 вересня 2015 року з громадянином ОСОБА_2 шляхом його розірвання. В обґрунтування підстав для припинення договору Лиманська міська рада послалася на лист Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області управління з контролю за використанням та охороною земель, Акт обстеження земельної ділянки від 23.10.2018 року № 400-ДК/427/АО/10/01-18, Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 23.10.2018 року, протокол про адміністративне правопорушення від 23.10.2018 року № 400-ДК/0151/П/07/01-18, припис від 23.10.2018 року № 400-ДК/0231/Пр/03/01-18 та постанову від 26.10.2018 року № 400-ДК/0148/По/08/01-18 (а.с. 8).
04 квітня 2019 року припинення договору оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 9 - 10).
Позивач ОСОБА_1 факт використання ним земельної ділянки не за цільовим призначенням не заперечує. Цей факт підтверджується і зазначеними в оскаржуваному позивачем рішенні Лиманської міської ради Актом обстеження земельної ділянки № 400-ДК/427/АО/Ю/01/-18, Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 400-ДК/478/АП/09/01/-18 від 23 жовтня 2018 року, протоколом про адміністративне правопорушення від 23 жовтня 2018 року, згідно яких при перевірці дотримання вимог земельного законодавства старшим державним інспектором - в.о. начальника відділу за використанням і охороною земель у Бахмутському, Лиманському, Слов`янському районах та містах Бахмуті, Лимані і Слов`янську управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області було встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер 1413300000:06:000:1066, сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, площею 0,1500 га, яка надана в оренду ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі № 08 від 01 вересня 2015 року, використовується орендарем не за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, а для розміщення сміття твердих побутових відходів та ангару для їх переробки та пакування (а.с. 83 - 85, а.с. 86 - 88, а.с. 96 - 99).
Вина позивача ОСОБА_1 у нецільовому використанні земельної ділянки сільськогосподарського призначення підтверджується постановою старшого державного інспектора - в.о. начальника відділу за використанням і охороною земель у Бахмутському, Лиманському, Слов`янському районах та містах Бахмуті, Лимані і Слов`янську управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області Супрунова С.О. від 26 жовтня 2018 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 53 КпАП України та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. за порушення статей 93, 96 ЗК України, а саме використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (а.с. 90 - 93). Копія постанови ОСОБА_4 О.В. отримана 26 жовтня 2018 року, про що свідчить його підпис на постанові. 
Зазначена постанова позивачем не оскаржувалася. У судовому засіданні суду першої інстанції позивач пояснив, що штраф сплатив.
23 жовтня 2018 року державним інспектором Теорентеру О.В. виданий припис № 460-ДК в строк до 23 листопада 2018 року усунути виявлені порушення земельного законодавства, про виконання припису повідомити до 23 листопада 2018 року до відділу за використанням і охороною земель у Бахмутському, Лиманському, Слов`янському районах та містах Бахмуті, Лимані і Слов`янську управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру в Донецькій області. Зазначений припис ОСОБА_1 отримав особисто 23 жовтня 2018 рок, про що свідчить його підпис в приписі, який позивачем не оспорюється.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність факту використання позивачем орендованої земельної ділянки не за цільовим призначенням - не як пасовище, а для розміщення сміття твердих побутових відходів та ангару для їх переробки та пакування, тобто з порушенням умов договору оренди.
Згідно статті 37 Закону України "Про охорону земель" власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється. На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність, щодо: вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ; використання деградованих, малопродуктивних, а також техногенно забруднених земельних ділянок; необґрунтовано інтенсивного використання земель.
Відповідно до пункту ґ статті 141 ЗК України використання земельної ділянки не за цільовим призначенням є підставою припинення права користування земельною ділянкою. 
Така ж підстава припинення договору оренди земельної ділянки передбачена і пунктом 38 укладеного між Краснолиманською міською радою та позивачем договору оренди землі № 08 від 01 вересня 2015 року.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що використання земельної ділянки не за цільовим призначенням порушує встановлені законодавством та договором оренди вимоги використання спірної земельної ділянки, а отже, у орендодавця - Лиманської міської ради були підстави для дострокового припинення договору оренди.
Частино першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Пунктом 35 спірного договору оренди землі передбачено, що дія договору припиняється у разі: 
закінчення строку, на який його було укладено; 
смерті фізичної особи - орендаря; 
договір припиняється також в інших випадках, передбачених договором.
Згідно пункту 36 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: 
взаємною згодою сторін; 
за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
У пункті 38 спірного договору оренди сторони передбачили випадки, в яких допускається розірвання договору в односторонньому порядку, зокрема, у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.
Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Укладаючи спірний договір оренди землі, сторони узгодили усі умови (пункти) договору, визначились з їх змістом, а тому спірний договір оренди землі є укладеним.
Згідно положень статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Згідно частин третьої та четвертої статті 31 Закону України "Про оренду землі", який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до даних правовідносин, передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. 
Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. 
Аналіз статей 525, 651 ЦК України та статті 31 Закону України "Про оренду землі" свідчить про те, що законодавець допускає розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору. 
Саме такого правового висновку дійшов Верховний суд у постановах від 16 травня 2018 року у справі № 420/504/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 420/550/16-ц.
Пунктом 38 укладеного між сторонами договору оренди землі передбачено розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Цей пункт договору у встановленому законом порядку недійсним не визнавався та є чинним.
Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги позивача про те, що дострокове припинення договору оренди землі можливо лише у судовому порядку.
Листом від 16 січня 2019 року №7050-02-4 Лиманська міська рада повідомила позивача про надходження інформації з Державної екологічної інспекції про виявлені порушення земельного законодавства та про необхідність надання інформації щодо виконання припису від 23.10.2018 року. Також позивача було попереджено, що у випадку не усунення виявлених порушень, питання про розірвання договору оренди землі буде винесено на розгляд чергової сесії Лиманської міської ради, для подальшого вирішення питання вилучення земельної ділянки в судовому порядку (а.с. 32). Позивач у судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив факт отримання цього попередження. Представник позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції факт отримання позивачем зазначеного листа також визнає.
Отримавши 23 жовтня 2018 року припис державного інспектора про усунення виявлених порушень земельного законодавства, отримавши у січні 2019 року попередження Лиманської міської ради, що у випадку не усунення виявлених порушень, питання про розірвання договору оренди землі буде винесено на розгляд чергової сесії Лиманської міської ради,  ОСОБА_1 не повідомив в строк до 23 листопада 2018 року державного інспектора про виконання припису та не повідомив Лиманську міську раду про усунення виявлених порушень земельного законодавства, а у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що до теперішнього часу порушення не усунув.
Отже, за таких встановлених судом першої інстанції обставин рішення відповідача про розірвання укладеного з позивачем договору оренди землі в односторонньому порядку відповідає чинному законодавству та умовам укладеного сторонами договору оренди землі. Відповідно суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову про визнання рішення Лиманської міської ради незаконним. 
Посилання позивача в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду у справах №139/914/18-ц, № 130/1734/14-ц, є необгрунтованим, оскільки у цих справах не було предметом судового розгляду можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку.
З цих же підстав роз`яснення, які викладені у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7"Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", до спірних правовідносин не застосовуються.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не дотримано порядок одностороннього розірвання договору, встановлений пунктом 38 договору, є необґрунтованими.
Рішення про припинення договору відповідачем прийнято після письмового попередження позивача про дострокове розірвання договору. Позивач визнає, що отримував лист Лиманської міської ради від 16 січня 2019 року №7050-02-4, яким Лиманська міська рада повідомила його про надходження інформації з Державної екологічної інспекції про виявлені порушення земельного законодавства та про необхідність надання інформації щодо виконання припису від 23.10.2018 року, а також попередила позивача, що у випадку не усунення виявлених порушень, питання про розірвання договору оренди землі буде винесено на розгляд чергової сесії Лиманської міської ради. Той факт, що в цьому листі відсутнє посилання на пункт 38 договору, на що посилається позивач, не нівелює попереджувальний характер листа від 16 січня 2019 року №7050-02-4 саме про дострокове розірвання договору оренди у зв`язку із використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням.
Посилання позивача на те, що він не отримував лист від 21 лютого 2019 року за № 07/612, згідно якого Лиманська міська рада Донецької області вже з посиланням на пункт 38 договору повідомила ОСОБА_1 про намір розірвати Договір в односторонньому порядку, не спростовують висновки суду, оскільки зміст листа Лиманської міської ради від 16 січня 2019 року №7050-02-4 свідчить про його попереджувальний характер про дострокове розірвання договору.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач відповідно до умов договору (пункту 38) належним чином повідомив позивача про свої наміри достроково розірвати договір оренди.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем недотримано порядок припинення права користування земельною ділянкою, яка використовується з порушенням земельного законодавства, передбачений статтею 144 ЗК України, не ґрунтуються на законі.
Відповідно до статті 144 ЗК України у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладає на таку особу адміністративне стягнення та повторно видає вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк (частина перша). 
У разі неусунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою (частина друга). 
Отже, як зазначив Верховний Суд в постанові від 12 грудня 2019 року у справі №904/1054/19, зазначений порядок передбачає порядок дій уповноважених осіб (державного інспектора сільського господарства, державного інспектора з охорони довкілля) у разі виявлення ними порушень земельного законодавства. 
Проте стаття 144 ЗК України не визначає порядок розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку у зв`язку із порушенням умов договору, що є предметом спору у цій справі.
Право відповідача, як орендодавця, на припинення договору оренди в односторонньому порядку, яке передбачено пунктом 38 договору, не передбачає будь-яких інших умов, ніж письмове повідомлення орендаря про дострокове припинення договору не менше, ніж за один місяць. Пунктом 38 договору оренди припинення договору оренди в односторонньому порядку не пов`язується з необхідністю вчинення будь-яких дій з боку інших уповноважених осіб.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 
Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
 
Отже, позиція позивача щодо недотримання відповідачем порядку розірвання договору оренди землі, встановленого статтею 144 ЗК України, не відповідає нормам статті 41 Конституції України, статей 316, 321 ЦК україни.
Доводи апеляційної скарги про те, що пояснення позивача не є допустимими доказами, що порушення ним земельного законодавства може бути підтверджено лише матеріалами по справі про адміністративне правопорушення, а вина може бути встановлена тільки відповідною постановою по справі про адміністративні правопорушення, не спростовують висновків суду, оскільки вина позивача в порушенні ним земельного законодавства, а саме, використанні земельної ділянки не за цільовим призначенням, і доведена постановою старшого державного інспектора - в.о. начальника відділу за використанням і охороною земель у Бахмутському, Лиманському, Слов`янському районах та містах Бахмуті, Лимані і Слов`янську управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру в Донецькій області Супрунова С.О. від 26 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 53 КпАП України та на нього накладено штраф у розмірі 170 грн. за порушення статей 93, 96 ЗК України, а саме використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (а.с. 90 - 93). 
Доводи апеляційної скарги про те, що розірвання відповідачем договору порушує його право землекористування, є необґрунтованими, оскільки право позивача на користування орендованою земельної ділянкою було обумовлено умовами договору оренди, яких він не дотримувався - використовував земельну ділянку не за цільовим призначенням, тобто припинення землекористування позивача обумовлено саме його неправомірною поведінкою. 
Відповідно до статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. 
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що "пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи" (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" ("Pronina v. Ukraine") від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23).
Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку наданим сторонами доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права. Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення суду - без змін, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні.
За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 152,60 грн. (а.с. 148, а.с. 151).
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, підстави для відшкодування йому витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відсутні, такі судові витрати покладаються на позивача.
Відомості про інші судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, сторонами не надані.
Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воскобойніков Денис Євгенович, залишити без задоволення.
Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 лютого 2020 року.

Головуючий суддя:                                                 Л.І. Соломаха
Судді:                                                                О.Д. Канурна
Ю.М. Мальований