Ухвала    
 
31 січня 2020 року
м. Київ
справа № 296/4765/19
провадження № 61-1584 ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1  на постановуЖитомирського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просила збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                 6 000,00 грн до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 щомісяця додаткові витрати в розмірі 6 970,00 грн на навчання та 3 268,00 грн на лікування, а також стягнути додаткові витрати на оздоровлення доньки у 2019 року у розмірі  28 000 грн.
Позов обгрунтовано тим, що відповідно до судового наказу, виданого                  17 жовтня 2018 року Корольовським районним судом м. Житомира, з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки доньку виховує самостійно, усі речі, необхідні дитині, купує сама, оплачує комунальні послуги, тому змушена звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. 
Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира                        від 14 червня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,            2 350,00 грн додаткових витрат на лікування одноразово. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено та вирішено питання судових витрат.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира                        від 14 червня 2019 року в частині позовних вимог про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на навчання та лікування скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.
Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу, виданого Корольовським районним судом м. Житомира 17 жовтня 2018 року, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частини заробітку (доходу) на 3 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на навчання ОСОБА_3 у розмірі 24 600,00 грн, понесені у 2018 році додаткові витрати на лікування доньки у розмірі 2 350,00 грн та додаткові витрати, пов`язані з її лікуванням у розмірі    2 350,00 грн щорічно, починаючи з 16 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. У решті рішення залишено без змін.
До Верховного Суду 15 січня 2020 року  ОСОБА_1 , подав касаційну скаргу, в якій просить зупинити дію оскаржуваної постанови в частині стягнення додаткових витрат на навчання доньки у розмірі 24 600,00 грн, прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до положень пункту 1 частини шостої та частинидев`ятої             статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З 01 січня 2020 року ця сума складає                210 200,00 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК Україниціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач визначається сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік.
Ціна позову у цій справі щодо збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину станом на 1 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200), тому є малозначною у силу вимог закону. 
При цьому, касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржуване судове рішення підпадає принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню. 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Одночасно роз`яснюємо вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» згідно з яким, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1  на постановуЖитомирського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                     О. В. Білоконь