Постанова
Іменем України
 
29 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 454/2724/15-ц
провадження № 61-10997св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого -	Ступак О. В.,	 	
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,	Олійник А. С., Яремка В. В.,	
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , Об`єднання цілісного майнового комплексу ПАФ «Селекціонер»,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області                 від 14 лютого 2017 року у складі судді Струс Т. В. та постанову Львівського апеляційного суду від 07 травня 2019 року у складі колегії суддів: Ніткевича А. В., Бойко С. М., Копняк С. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
У листопаді 2015 року позивачі ОСОБА_1 та Об`єднання цілісного майнового комплексу ПАФ «Селекціонер» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на нерухоме майно.
Вимоги обґрунтовано тим, що рішенням зборів співвласників майнових паїв об`єднання ЦМК ТзОВ «Селекціонер» від 07 березня 2010 року відповідачу в рахунок вартості майнових паїв виділено 8/9 частини приміщення піднавісу для сільськогосподарської (далі також с/г) техніки бригади № 1 у с.  Скоморохи , загальною вартістю 42 570,00 грн. Право власності на вказане майно зареєстроване за ОСОБА_2 згідно зі свідоцтвом про право власності, виданим виконкомом Скоморохівської сільської ради 24 червня 2011 року на підставі рішення                               від 03 березня 2011 року № 32. Позивачі зазначають, що під час паювання у вартість приміщення піднавісу помилково не було включено вартість благоустрою бригади № 1, який є невід`ємною частиною приміщення піднавісу та разом з яким вартість виділеного відповідачу майна мала складати 171 528,88 грн з розрахунку за один бокс піднавісу - 21 441,11 грн. Загальний розмір майнового паю відповідача становить 95 197,00 грн, отже, вартість майна, отриманого у власність відповідачем,  є перевищеною.
Рішенням зборів пайовиків від 12 червня 2012 року скасовано рішення зборів пайовиків від 07 березня 2010 року в частині виділення ОСОБА_2 5/9 частини приміщення піднавісу для с/г техніки бригади № 1 у с. Скоморохи та перерозподілено зазначене майно в частині 1/9 позивачу ОСОБА_1 , решта 4/9 частини майна залишилося нерозподіленим. Враховуючи оформлення ОСОБА_2 права власності на 8/9 частини приміщення піднавісу, реалізувати зазначене рішення зборів неможливо без припинення права власності відповідача на вказане майно.
Різницю вартості отриманого майна відповідач не сплатив і майно не повернув.
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 14 лютого                          2017 року позовні вимоги задоволено. Припинено право власності ОСОБА_2 на                  5/9 частини піднавісу для сільськогосподарської техніки бригади № 1, загальною вартістю 107 205,55 грн, що розташований у с. Скоморохи Сокальського району Львівської області.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за законом відповідачу не може належати право власності на майно (майновий пай), вартість якого значно перевищує вартість майнового паю, визначену з врахуванням трудової участі відповідача у колективному сільськогосподарському підприємстві, це порушує рівні умови для інших співвласників, оскільки при виділенні майнових паїв у натурі окремим особам (групам осіб) необхідно дотримуватися збереження цілісності майнових комплексів та забезпечувати рівні умови для всіх співвласників.
При цьому суд першої інстанції звернув увагу на те, що рішенням зборів пайовиків                 від 12 червня 2012 року відмінено рішення зборів пайовиків від 07 березня 2010 року в частині виділення ОСОБА_2 5/9 частини приміщення піднавісу для с/г техніки бригади № 1 у с. Скоморохи та перерозподілено зазначене майно в частині                            1/9 позивачу ОСОБА_1 , а 4/9 частини майна залишилося не розподіленим.
Постановою Львівського апеляційного суду від 07 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погодилась з його висновком про те, що відповідачу не може за законом належати право власності на майно (у відповідній кількості), вартість якого значно перевищує вартість майнового паю, визначену з врахуванням трудової участі відповідача у колективному сільськогосподарському підприємстві, крім цього, це порушує права інших співвласників паїв.
Таким чином, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про безпідставність посилання суду першої інстанції на статтю 346 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є суб`єктивним трактуванням апелянтом норм матеріального права.
Апеляційний суд також зазначив, що вимог про витребування майна позивачі не заявляли, тому посилання суду першої інстанції на статтю 387 ЦК України є безпідставним, але вказана обставина не є підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 травня 2019 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
 
У своїй уточненій касаційній скарзі заявник зазначає, що йому було виділено майно тільки на суму 37 840,00 грн; позивачами не доведено, а судами не обґрунтовано, що він отримав майно незаконно; відповідачем заявлено про сплив позовної давності, проте суди чомусь не надали цьому оцінки; рішення зборів Об`єднання співвласників ЦМК від 07 березня 2010 року, яким відповідачу виділено оспорюване майно, виконано, реалізовано та мало правові наслідки, безпідставно скасовано через                    2 роки і 3 місяці неуповноваженим органом; посилається на пункт 4.2 Положення про Об`єднання співвласників ЦМК, де зазначено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів або представників і тільки вони уповноважені розпоряджатися майном, приймати рішення, пов`язані з його виділенням, а не збори колишніх власників майнових паїв колишнього КСП «Селекціонер», яке припинило свою діяльність та втратило право на розпорядження майном з 02 лютого 2000 року; оспорюваний піднавіс списаний з балансу КСП у 2000 році після передачі до Об`єднання ЦМК та списаний з балансу останнього 01 листопада 2011 року після передачі ОСОБА_2 за актом прийому-передачі; суди неправильно застосували статтю 346 ЦК України.
 
Також відповідач зазначає про помилковість розрахунків балансової вартості спірного майна, перевищення вартості якого позивачі вимагають з нього сплатити у порівнянні з переданим йому раніше у власність піднавісом для с/г машин, вартість якого чітко зазначена у відомості експертної оцінки на момент реструктуризації (42 570,00 грн). По суті з боку позивачів відбулась незаконна заміна і безпідставне збільшення вартості майна, належного ОСОБА_2 на праві власності 4 роки і 6 місяців та яке отримане ним у законний спосіб.
 
Разом з касаційною скаргою ОСОБА_2 подав заяву про зупинення дії оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
 
Від позивачів відзиви на касаційну скаргу  ОСОБА_2 до Верховного Суду не надходили.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи із Сокальського районного суду Львівської області, задоволено клопотання ОСОБА_2 та зупинено дію рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14 лютого 2017 рокута постанови Львівського апеляційного суду від 07 травня 2019 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, встановлено особам, які беруть участь у справі, строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Відповідно до частинидругої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Отже, суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.
Із зазначених підстав не підлягають розгляду та дослідженню додані до касаційної скарги заявника документи як підтвердження його доводів, що не були предметом розгляду у судах попередніх інстанцій.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

 
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
 
Судамипопередніх інстанцій встановлено, що рішенням зборів власників земельних паїв ТзОВ «Селекціонер», оформленого протоколом від 03 грудня 1999 року,                             у с. Скоморохи створено Об`єднання співвласників ЦМК ТзОВ «Селекціонер», затверджено Положення про Об`єднання співвласників ЦМК ТзОВ «Селекціонер»              (а. с. 38).
 
Відповідно до пункту 2.3 Положення про Об`єднання співвласників ЦМК ТзОВ «Селекціонер» метою діяльності об`єднання є задоволення та захист законних соціальних та економічних інтересів пайовиків реформованого КСП «Селекціонер», розташованого у с. Скоморохи Сокальського району Львівської області; відповідно до пункту 2.6 цього Положення всі основні питання діяльності Об`єднання вирішуються на загальних зборах його членів або їх представників (а. с. 32-37).
 
Рішенням зборів співвласників майнових паїв Об`єднання ЦМК ТзОВ «Селекціонер» від 07 березня 2010 року відповідачу ОСОБА_2 в рахунок майнових паїв виділено              8/9 частини приміщення піднавісу для с/г техніки бригади № 1 у с. Скоморохи, загальною вартістю 42 570,00 грн, та вартістю частки відповідача - 37 840,00 грн, а також інше майно (а. с. 17-23).
 
ОСОБА_2 зареєстрував право власності на зазначене майно, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Виконавчим комітетом Скоморохівської сільської ради 24 червня 2011 року на підставі рішення від 03 березня 2011 року                   № 32 (а. с. 124).
Рішенням загальних зборів власників майнових паїв колишнього КСП «Селекціонер»               від 12 червня 2012 року, оформленим протоколом № 1/12, скасовано рішення зборів пайовиків від 07 березня 2010 року в частині виділення ОСОБА_2 5/9 частини приміщення піднавісу для с/г техніки бригади № 1 у с. Скоморохи та перерозподілено зазначене майно в частині 1/9 позивачу ОСОБА_1 (а. с. 9-16).
Доказів про оскарження зазначеного рішення від 12 червня 2012 року в судовому порядку сторонами не подано, а судами не встановлено.
Листом (без дати та номера) голова Об`єднання ЦМК ПАФ «Селекціонер» Шишка М. Є. повідомила ОСОБА_2 про прийняте рішення від 12 червня 2012 року та запропонувала до 05 жовтня 2015 року сплатити Об`єднанню ЦМК різницю вартості виділеного йому майна в сумі 133 688,00 грн, в разі несплати буде подано позов до суду про припинення права власності на частину зайво виділеного майна пайового фонду (а. с. 24).
Позивачем до позовної заяви долучено перелік майна, що підлягає паюванню                  (а. с. 39-41).
 
Також судами першої та апеляційної інстанцій досліджувався інвентарний опис № 1 основних засобів ТзОВ «Селекціонер» станом на 01 січня 1998 року (а. с. 72-73).
 
У заяві про уточнення позовних вимог позивачі просять припинити право власності ОСОБА_2 на 5/9 частини піднавісу, загальною вартістю 107 205,55 грн, оскільки воно не належить ОСОБА_2 (а. с. 85-87).
Нормативно-правове обґрунтування та мотиви, з яких виходив суд касаційної інстанції
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено частиною першою статті 16 ЦК України.
 
Положенням статті 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
 
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
 
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частина друга статті 319 ЦК України).
 
Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
 
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
 
Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.
 
Правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства визначені, зокрема, Законом України                 від 14 лютого 1992 року № 2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (у редакції станом на 07 березня 2010 року, далі - Закон № 2114-XII).
У статті 7 Закону № 2114-ХІІ вказано, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яке вони одержують при виході з підприємства.
За змістом статті 9 Закону № 2114-ХІІ до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
 
Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску.
 
Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства.
 
Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.
 
У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.
 
Відповідно до Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року                   № 177 (далі - Методика), майновий пай - це частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду.
Питання виділення майнового паю урегульовано частково і в Указі Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки».
 
Відповідно до пункту 8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 ((далі - Порядок), що був чинним станом на 07 березня 2010 року - дату проведення зборів співвласників майнових паїв Об`єднання ЦМК ТзОВ «Селекціонер», та втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11 квітня 2013 року № 253) кожен із співвласників має право (поряд з іншими способами скористатися своїм майновим паєм) отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд.
 
Виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників (пункт 9 Порядку).
 
Виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі (пункт 15 Порядку).
 
Відповідно до пункту 16 Порядку визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв може бути здійснене одним із нижченаведених способів за рішенням зборів співвласників: за структурою пайового фонду; конкретним майном за взаємною згодою співвласників; на конкурентних засадах шляхом проведення аукціону. Спірні питання щодо розподілу майна між співвласниками вирішуються в судовому порядку.
 
Наказом Міністерства аграрної політики України від 15 грудня 2000 року                        № 252 (скасований на підставі наказу Міністерства аграрної політики від 27 червня                    2003 року № 199) затверджено Порядок обов`язкових процедур при реформуванні колективних сільськогосподарських підприємств та врегулюванні майнових відносин в агроформуваннях, які працюють на умовах оренди землі і майна, що включає в себе, зокрема, затвердження загальними зборами уточнених списків осіб, які мають право на майновий пай на дату реформування КСП; виділення майна особам, що бажають вийти з КСП зі своїми майновими паями, затвердження переліку цього майна загальними зборами.
 
Отже, ОСОБА_2 реалізував своє передбачене чинним законодавством право на виділення майнового паю в натурі, оформлене протоколом зборів співвласників майнових паїв Об`єднання ЦМК ТзОВ «Селекціонер» від 07 березня 2010 року № 3, які згідно з Положенням є вищим органом управління Об`єднання, що відповідає пункту  9 Порядку. При цьому відповідач зареєстрував право власності на отримане за рішенням загальних зборів Об`єднання ЦМК ТзОВ «Селекціонер» нерухоме майно в результаті виділення йому майнового паю в натурі, отримавши відповідне свідоцтво.
 
Уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів підприємства передбачає: складення переліку активів і зобов`язань підприємства на дату реорганізації; проведення інвентаризації активів і зобов`язань підприємства; уточнення вартості активів; капіталізацію платежів підприємства, обов`язкових для виконання правонаступником; розрахунок уточненого пайового фонду майна членів підприємства; складення переліків активів за їх призначенням; урегулювання інвентаризаційних різниць (пункт 3 Методики).
 
Склад і вартість майна підприємства визначаються за його переліком, складеним за даними інвентаризації. У разі коли інвентаризація на дату реорганізації не проводилася, загальний перелік активів і зобов`язань складається на дату реорганізації підприємства за матеріалами бухгалтерського обліку (регістрів аналітичного та синтетичного обліку). У переліку активів і зобов`язань підприємства відображаються їх назва, кількість і балансова вартість. Вихідними даними для уточнення вартості активів є матеріали бухгалтерського обліку, документи, які підтверджують ціни, що склалися у розрахунках з постачальниками, інші документи. Для оцінки будівель, споруд та інших приміщень можуть використовуватися також проектно-кошторисна документація, дані бюро технічної інвентаризації, результати натурних обмірів тощо (з пунктів 4, 5, 9 Методики).
 
Отже, при оцінці майна, виділеного в рахунок майнових паїв, використовується його балансова (залишкова) вартість, про що зазначено, зокрема, у листі Міністерства аграрної політики України від 05 грудня 2002 року № 37/25-1-11/11379.
 
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що вартість отриманого у власність відповідачем майна є вищою та не відповідає розміру його майнового паю, що складає 95 197,00 грн, оскільки балансова вартість одного приміщення піднавісу разом із благоустроєм згідно з інвентарним описом № 1 основних засобів ТзОВ «Селекціонер» станом на 01 січня 1998 року становить із розрахунку за один піднавіс 21 441,11 грн, таким чином, балансова вартість виділених відповідачу 8/9 частини піднавісу складає відповідно 171 528,88 грн.
 
Разом з тим згідно з інвентарним описом № 1 основних засобів ТзОВ «Селекціонер» станом на 01 січня 1998 року, що містяться в матеріалах справи, (а. с. 72-73) «фактична сума» та «за даними бухгалтерського обліку» «піднавіс для с/г маш. с. Скоморохи» становить «146 195,25», а «благоустрій навісу для с/г машин» - «527 342,25», разом «673 537,50».
 
У свою чергу в протоколі від 12 червня 2012 року № 1/12 загальних зборів власників майнових паїв колишнього КСП «Селекціонер» (а. с. 9-16) (друге питання порядку денного), яким скасовано рішення попередніх зборів від 07 березня 2010 року про виділення ОСОБА_2 відповідного приміщення піднавісу, зазначена вартість благоустрою піднавісу для с/г машин (Бригада № 1 с. Скоморохи) у розмірі                     150,4 тис. грн, у тому числі благоустрою одного з дев`яти складових частин піднавісу - 16 711,11 грн, та підтверджена загальна вартість піднавісу для с/г машин у розмірі 42 570,00 грн, у тому числі одного з дев`яти складових частин піднавісу - 4 730,00 грн, з висновком, що вартість піднавісу для с/г машин разом із благоустроєм становить 192 970,00 грн, що складається з дев`яти рівних частин піднавісу, кожна вартістю 21 441,11 грн, у тому числі 1/9 частини піднавісу та 1/9 частини благоустрою піднавісу.
 
Натомість у звіті про експертну оцінку будівель і майна ТзОВ «Селекціонер» с. Скоморохи Сокальського району Львівської області від 1998 року, що міститься у матеріалах справи, (а. с. 28-31) підтверджена початкова балансова вартість піднавісу для с/г машин у с. Скоморохи у розмірі «146 195,25» та експертна вартість - «42 570,00».
 
Також у переліку майна, що підлягає паюванню, який міститься в матеріалах справи,               (а. с. 39-41) зазначена загальна вартість піднавісу для с/г машин бригади № 1 у розмірі «42 570,00». Благоустрій піднавісу для с/г машин бригади № 1 з визначеною вартістю у зазначеному переліку відсутній.
 
Отже, матеріали справи містять підтвердження балансової вартості піднавісу для с/г машин бригади № 1 у розмірі 42 570,00 грн, але не містять підтвердження балансової вартості благоустрою піднавісу для с/г машин бригади № 1 у розмірі 150,4 тис. грн.
 
Судами першої та апеляційної інстанцій у мотивувальній частині оскаржуваних рішень (без посилання на аркуш справи) зазначено, що ОСОБА_2 згідно зі свідоцтвом про право власності на майновий пай мав право на виділення майна в натурі, що відповідає розміру його майнового паю, у розмірі 95 197,00 грн, про що також зазначають позивачі, але підтвердження цього відсутнє в матеріалах справи.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Цивільний процесуальний закон вимагає, щоб рішення суду було законним і обґрунтованим, але зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.
 
Позивач, як на підставу припинення права власності ОСОБА_2 , посилається на пункт                 3 частини першої статті 346 ЦК України, який передбачає припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі, із поясненням, що під час паювання у вартість приміщення піднавісу помилково не була включена вартість благоустрою бригади № 1, що є невід`ємною частиною приміщення піднавісу, з чим погодилися суди попередніх інстанцій.
 
Верховний Суд не погоджується із зазначеним, оскільки матеріали справи не містять підтвердження, що протоколом зборів співвласників майнових паїв Об`єднання ЦМК ТзОВ «Селекціонер» від 07 березня 2010 року № 3 приймалось рішення про виділення у власність ОСОБА_2 благоустрою піднавісу для с/г машин бригади № 1, а лише                8/9 частини приміщення піднавісу для с/г техніки бригади № 1 у с. Скоморохи (поряд з іншим майном, що не стосується справи, яка розглядається), крім того, виділення ОСОБА_2 майнового паю в натурі відбулось згідно з визначеною чинними на той час нормативно-правовими актами процедурою та Положенням про Об`єднання співвласників ЦМК ТзОВ «Селекціонер», зокрема на підставі його заяви та погодженням цього питання на загальних зборах.
 
Окрім цього, помилковість розпаювання, про яку зазначають позивачі, останніми належним чином не доведена, оскільки відсутні докази, що вартість майнового паю відповідача становить 95 197,00 грн, матеріали справи містять підтвердження балансової вартості піднавісу для с/г техніки бригади № 1 у с. Скоморохи у розмірі     42 570,00 грн, але не містять доказів балансової вартості благоустрою піднавісу для с/г машин бригади № 1 у розмірі 150,4 тис. грн, що також свідчить про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_2 права власності.
 
У свою чергу частина перша статті 81 ЦПК України (аналогічне положення у статті              10 ЦПК України у редакції, чинній на дату ухвалення рішення судом першої інстанції) передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, судами попередніх інстанцій помилково застосовано статтю 346 ЦК України до правовідносин сторін, оскільки відповідач отримав спірне нерухоме майно за встановленою нормативно-правовими актами та Положенням про Об`єднання співвласників ЦМК ТзОВ «Селекціонер» процедурою, а спірні рішення обґрунтовано даними, що не підтверджені матеріалами справи.
 
Керуючись принципом непорушності права власності, з урахуванням відсутності передбаченого законодавством механізму припинення права власності на майно внаслідок виділення в натурі майнового паю через помилку, правомірності отримання відповідачем спірного майна у власність (8/9 частини приміщення піднавісу для с/г техніки бригади № 1 у с. Скоморохи), реєстрації права власності на нього за установленою процедурою, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
 
Колегія суддів також звертає увагу, що обраний позивачами спосіб захисту не відповідає змісту права, про порушення якого вони зазначають.
 
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
 
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.
 
Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.
 
З огляду на зазначене, у випадку порушення з боку ОСОБА_2 прав та інтересів ОСОБА_1 та ОЦМК ПАФ «Селекціонер» останні можуть скористатися одним із прийнятних та відповідних способів їх захисту, що відповідають вимогам закону та доведеним обставинам справи.
 
Крім того, судом апеляційної інстанції не дано жодної правової оцінки доводу апеляційної скарги ОСОБА_2 (а. с. 120-123) про пропущення позивачами позовної давності при зверненні до суду із цим позовом, враховуючи, що після винесення рішення зборами співвласників майнових паїв Об`єднання ЦМК ТзОВ «Селекціонер» від 07 березня 2010 року пройшло більше трьох років.
 
З урахуванням того, що Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права або охоронюваного законом інтересу особи (якщо таке право чи інтерес не порушені - суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості, а не через сплив позовної давності, про який заявила сторона), водночас відповідач постійно брав участь у суді першої інстанції, матеріали справи не містять підтвердження того, що він подавав заяву про застосування позовної давності в суді першої інстанції, тому сплив позовної давності для відмови у задоволенні позову у цій справі не застосовується.
 
Відповідно до частин першої, четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
 
Отже, оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, але судами допущено неправильне застосування норм матеріального права (статей 16, 317, 319, 321, 328 ЦК України), тому Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів першої й апеляційної інстанцій та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Розподіл судових витрат
 
Статтею 416 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати.
 
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Оскільки оскаржувані судові рішення скасовані та у задоволенні позову відмовлено, то з ОСОБА_1 та ОЦМК ПАФ «Селекціонер» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню порівну понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору, а саме: судовий збір за подання апеляційної скарги, що підлягав сплаті у розмірі 535,92 грн, та судовий збір за подання касаційної скарги, що підлягав сплаті у розмірі 974,40 грн, а всього - 1 510,32 грн.
 
Керуючись статтями 141, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
 
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 травня 2019 рокускасувати, ухвалити нове рішення.
 
У задоволенні позову ОСОБА_1 , Об`єднання цілісного майнового комплексу ПАФ «Селекціонер» до ОСОБА_2 про припинення права власності на нерухоме майно відмовити 
 
Стягнути з ОСОБА_1 , Об`єднання цілісного майнового комплексу ПАФ «Селекціонер» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг у розмірі 1 510,32 грн у рівних частинах (по 755,16 грн з кожного).
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,                  є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	О. В. Ступак    	
Судді:	І. Ю. Гулейков    	
 	А. С. Олійник    	
 	Г. І. Усик  	
 	 	
 	В. В. Яремко