ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 р.	Справа № 520/8519/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Старосуда М.І.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Мельнікової Л.В. ,
при секретарі судового засідання Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 11.11.19 року по справі № 520/8519/19
за позовом     ОСОБА_1      
до    Головного управління ДПС у Харківській області                                              
про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: визнати дії Головного управління ДФС у Харківській області, які були проведенні на підставі наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 28.01.2019 р. №542 та за результатом яких було складено акт “Про результати документальної позапланової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 , податковий номер 2479308126 від 04.02.2019 року № 313/20-40-13-06- 08/ НОМЕР_1 незаконними; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 11.03.2019 року: №00003551306, №00003571306 , №00003581306, №00003561306, №00003591306; визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №00000311306 від 11.03.2019 року Головного управління ДФС у Харківській області.  
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою  задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказала, що дії Головного управління ДФС у Харківській області, які були проведенні на підставі наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 28.01.2019 р. №542 та за результатом яких було складено акт “Про результати документальної позапланової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 від 04.02.2019 року № 313/20-40-13-06- 08/2479308126 є незаконними та такими, що порушують права позивача, оскільки всупереч наказу від 28.01.2019р. № 542 фактично була проведена невиїзна перевірка, вказана перевірка була розпочата не 28.01.2019 року, а лише 30.01.2019 року, така перевірка проводилася тривалістю не 5 робочих днів, а 3 робочих дні і зазначена перевірка могла бути розпочата до вручення цього наказу, тобто о 9-й годині 00 хвилин. З вказаних підстав апелянт вважає податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 11.03.2019 р. №00003571306; №00003551306; №00003581306; №00003561306; №00003591306 та вимога №00000311306 такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та  перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що працівниками відповідача була проведена документальна позапланова виїзна перевірка самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 18.02.2016 року, повноти та своєчасності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 18.02.2016 року.
За наслідками перевірки було складено акт від 04.02.2019 року за № 313/20-40-13-06-08/2479308126, яким було встановлено порушення позивачем:
- п. 294.6 ст. 294 ПК України - не подання звіту платника єдиного податку за 1 кв. 2016 року;
- пп..2 п. 293.4 ст. 293, абз. 7 п.п. 298.2.3. п. 298.2 ст. 298 ПК України - заниження податкового зобов`язання по єдиному податку на 1170,00 грн. за 1 півріччя 2015 року;
- п. 295.1 ст. 295 ПК України - порушення строків сплати єдиного внеску по строку 20.04.2015 року.;
- п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 177.11 ст. 177 ПК України - декларацію про майновий стан та доходи за 2015 р. не подано;
- пп.. 177.5.2, п. 177.5 ст. 17 ПК України - неподання декларації про майновий стан та доходи за 9 місяців 2015 року;
- п. 177.1, 177.2 ст. 177 ПК України - заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 4 693114,51 грн. за 2015 рік;
- ст. 168,176, п.1.2, 1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України - заниження податкових зобов`язань по військовому збору у перевіряємому періоді в сумі 352126,61 грн.;
- п. 4 ч. 2 с. 6 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - надання звіту за 2015 рік не за встановленою формою;
- п.1 ч.1 ст.4, п.1 ч.2 ст. 6, п.2 ч.1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - заниження ЄСВ за 2015 рік на загальну суму 19134,48 (22498,78-3364,30) грн.;
- п.181.1 ст. 181, п. 183.4 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України - заниження податкового зобов`язання з ПДВ в сумі 2563339,20 грн., в тому числі за липень 2015 року – 1216965,50 грн., за серпень 2015 – 1196081,50 грн., за вересень 2015 – 150292,20 грн;
- п. 44.1 та 44.3 ст. 44 ПК України .
На підставі цього акту відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення: №00003571306 від 11.03.2019 p., №00003551306 від 11.03.2019 p., №00003581306 від 11.03.2019 p., №00003561306 від 11.03.2019 p., №00003591306 від 11.03.2019 p., а також сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №00000311306 від 11.03.2019 р. 
Позивач, не погодившись із винесеними відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями та вимогою, звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого посилається на порушення відповідачем порядку проведення документальної виїзної перевірки, строків її проведення  та нарахування грошових зобов`язань в порушення приписів 102 ПК України поза межами 1095 днів.                                                                      
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки від 04.02.2019 року за № 313/20-40-13-06-08/2479308126, є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому податкові повідомлення-рішення: №00003571306 від 11.03.2019 p., №00003551306 від 11.03.2019 p., №00003581306 від 11.03.2019 p., №00003561306 від 11.03.2019 p., №00003591306 від 11.03.2019 p., а також вимога про сплату боргу (недоїмки) №00000311306 від 11.03.2019 р. є такими, що винесені відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи,   ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДФС у Харківській області з 05.11.2015 р., податкова адреса: АДРЕСА_1 район, с АДРЕСА_2 Огірцеве АДРЕСА_3 .24. 
Наказом ГУ ДФС у Харківській області від 28.01.2019 р. №542 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 » було прийнято рішення про проведення такої перевірки за податковою адресою: АДРЕСА_3 , з 28.01.2019 року, тривалістю 5 робочих днів, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 18.02.2016 року, повноти та своєчасності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 18.02.2016 року.
Колегія суддів зазначає, що документальною перевіркою за приписами п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПКУ вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Підпунктом 78.1.7 пунктом 78.1 статті 78 ПКУ  передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Пунктом 79.1 ст.79 ПКУ визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. 
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки . (п.78.4 ст.78 ПКУ)
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із  статтею 81  цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому  статтею 79  цього Кодексу (п.78.5 ст.78 ПКУ).
Підпунктом  81. 1 статті 81 ПКУ передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
Як підтверджено матеріалами справи, відповідачем було запрошено представника позивача -  Татаркіна  О.Л. (довіреність від 29.09.2015, від 22.01.2019р.)  на 28.01.2019р. до ГУ  ДФС у Харківській області за адресою: м.Харків, вул. Петра Болбочана, 25 для вручення наказу на проведення перевірки. 
Однак, впродовж 28.01.2019р. представник позивача  до  контролюючого органу не з`явився для отримання наказу, внаслідок чого перевірку розпочато не було та складено акт від 28.01.2019р. №625/20-40-13-04-08/2479308126 про неможливість вручення наказу від 28.01.2019р. про проведення перевірки. 
30.01.2019р. о 9-20 годин представнику позивача   ОСОБА_2 у приміщенні ГУ ДФС у Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Петра Болбочана, 25 було  вручено копію наказу від 28.01.2019р. № 542 про проведення перевірки, а також пред`явлено направлення на проведення перевірки від 28.01.2019р. №174 та службове посвідчення особи, яка зазначена в цьому направленні. 
З акту перевірки вбачається, що така перевірка проводилась в період з 30.01.2019р. по 01.02.2019р.  
Посилання апелянта, що всупереч наказу від 28.01.2019р. № 542 фактично була проведена невиїзна перевірка, що вказана перевірка була розпочата не 28.01.2019 року, а лише 30.01.2019 року, що така перевірка проводилася тривалістю не 5 робочих днів, а 3 робочих дні і зазначена перевірка могла бути розпочата до вручення цього наказу, тобто о 9-й годині 00 хвилин, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав. 
З акту від 30.01.2019р. № 687/20-4013-06-08/2479308126 «Про ненадання документів» вбачається, що 28.01.2019 року зазначена перевірка не була розпочата у зв`язку з неявкою 28.01.2019 року представника самозайнятої особи ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ГУ  ДФС у Харківській області, а тому 30.01.2019р. після вручення ОСОБА_2 о 9 год.20 хв. копії наказу від 28.01.2019р. № 542 про проведення перевірки та пред`явлення направлення на проведення перевірки від 28.01.2019р. №174 і службового посвідчення, йому запропоновано отримати запит про надання документів від 28.01.2019р. № 2061/ФОП/20-40-13-06-16.
У зв`язку з відмовою 30.01.2019р. представником позивача Татаркіним О.Л. отримати вказаний запит, відповідачем з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 »  було здійснено виїзд на податкову адресу платника податків: АДРЕСА_3 .
Однак, з акту від 30.01.2019р. № 687/20-4013-06-08/2479308126 «Про ненадання документів» слідує, що за вказаною адресою знаходиться житловий будинок, в якому відсутні будь-які ознаки мешкання ОСОБА_1 , а тому запит на надання документів від 28.01.2019 р.  був направлений  на податкову адресу позивача поштою з повідомленням про вручення. 
Згідно пунктів  42.2, 42.4  статті  42 ПК України  документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Як підтверджено матеріалами справи, вказаний запит про надання документів від 28.01.2019р. № 2061/ФОП/20-40-13-06-16, який був направлений відповідачем на податкову адресу позивача поштою з повідомленням про вручення №6130104158865, був  повернутий до контролюючого органу з відміткою «не проживає».
Отже, запит про надання документів від 28.01.2019р. № 2061/ФОП/20-40-13-06-16 вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що контролюючий орган приступив до проведення перевірки лише після вручення представнику позивача ОСОБА_3 О ОСОБА_4 Л. документів, визначених у ст. 81 ПКУ, не порушив 5-денний строк проведення перевірки, зазначену перевірку провів згідно наявної податкової інформації відносно  самозайнятої особи ОСОБА_1 , а тому твердження апелянта щодо незаконності дій відповідача при проведенні перевірки, є необґрунтованими.  
Посилання апелянта щодо порушення строків проведення перевірки та нарахування грошових зобов`язань в порушення приписів 102 ПК України поза межами 1095 днів, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.
Підпунктом 102.1 статті 102 ПКУ передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання  податкової декларації,  звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної  пунктом 133.4  статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. 
Згідно підпункту 102.2.1 пункту 102.2 статті 102 ПКУ  грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано.
Як підтверджено матеріалами справи, позивач з 01.01.2015 року по 31.03.2015р.  знаходилась на загальній системі оподаткування, податкову декларацію про майновий стан та доходи, граничним терміном подання 09.02.2016р., до контролюючого органу не подавала.
Відповідно до пункту 296.2 статті 296 ПК України платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу.
Згідно матеріалів справи, в період з 01.04.2015р. по 30.06.2015р. позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування як платник податку ІІ групи, граничний термін подання декларації платником єдиного податку -01.03.2016 року. 
Позивачем у 2 кварталі 2015 року було отримано дохід у сумі 1 500 120,00 грн. та перевищено суму доходу для платника єдиного податку на другій групі, внаслідок чого платником податків було прийнято рішення щодо переходу на 3 групу платника єдиного податку та 20.07.2015р. подано до контролюючого органу. 
З 01.07.2015р. по 18.02.2016р. позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування, платник податку ІІІ групи, граничний термін подання податкової декларації платника податків – 09.02.2016р.
Як підтверджено матеріалами справи, на підставі наказу від 28.01.2019 року перевірка проводилась в період з 30.01.2019р. по 01.02.2019р., а тому доводи апелянта про порушення контролюючим органом приписів п.102.1 ст.102 ПКУ є необґрунтованими.   
Згідно з реєстраційними даними позивач має наступні види діяльності :  
- 47.19 - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах;
- 47.11- роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами;
- 46.31- оптова торгівля фруктами й овочами.
Згідно матеріалів справи, відповідно до п.1.1 Контракту №15-15 від 08.06.2015р., укладеному між ФО-П   ОСОБА_1 (Постачальник) та ТОВ «Управління будівництва в Криму» (Покупець)  «Постачальник» постачає, а «Продавець» придбаває на умовах FCA Херсон продукцію пісок кварцовий сухий (марка 1К1О1025 ГОСТ 2138-91) в МКРП-1.ОС (Биг-БЕГ). Пісок формовочний кварцовий сухий марки 1К1О1025 (в упаковці БІГ-БЕГ) було поставлено на адресу ТОВ «Управління будівництва в Криму», відповідно до ВМД №22681 від 09.06.2015р. сума товару - 7800,00 грн. та  ВМД від 09.06.2015р. №22683 сума товару 7800,00 грн.
Підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 ст.298 ПКУ передбачено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.
Як зазначено вище, позивач в період з 01.04.2015р. по 30.06.2015р. перебувала на спрощеній системі оподаткування, платник податку ІІ групи, однак після 01.07.2015р. позивач до контролюючого органу  заяву про перехід із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування не подавала і декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік також не подала. 
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення: №00003571306 від 11.03.2019 p., №00003551306 від 11.03.2019 p., №00003581306 від 11.03.2019 p., №00003561306 від 11.03.2019 p., №00003591306 від 11.03.2019 p., а також вимога про сплату боргу (недоїмки) №00000311306 від 11.03.2019 р. є такими, що винесеними відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Враховуючи встановлені обставини справи та зумовлені ними нормативно-правове обґрунтування спірних правовідносин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1        залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року по справі № 520/8519/19 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку  шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя 		М.І. Старосуд	
Судді	   	О.М. Мінаєва    Л.В. Мельнікова   	
Повний текст постанови складено  05.02.2020 року