Справа № 342/795/19 
Провадження № 22-ц/4808/138/20 
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г. І. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.
суддів:                        Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.
за участю секретаря        Мельник О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Городенківського районного суду, ухвалене суддею Ничик Г.І. 31 жовтня 2019 року в м. Городенка, повний текст якого виготовлено 31 жовтня 2019 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12041,75 грн.
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.12.2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом в заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач, яка зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати штрафи і комісії на умовах, передбачених договором, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує.
Станом на 19.06.2019 року відповідач має заборгованість 12041,57 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом – 3984,29 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом – 6807,85 грн., заборгованості за пенею та комісією – 200,00 грн., а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) – 549,61 грн. Враховуючи те, що в добровільному порядку відповідач заборгованість за договором не погашає, продовжує ухилятись від виконання взятих на себе зобов`язань, просить задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму боргу та судові витрати.
Рішенням Городенківського районного суду від 31 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10.12.2009 року в розмірі - 4433,5 грн., що включає тіло кредиту - 3984,29 грн., штрафи - 449,21 грн., а також 1921 грн. судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, безпідставним та таким, що ухвалене з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права.
На його думку, суд, не маючи обґрунтованих доказів проти вимог позивача, замість посилань на факти, в обґрунтування оскаржуваного судового рішення послався на судову практику Верховного Суду, яка не є і не може бути доказовою базою по справі.
А відмовляючи у частині вимог та підміняючи необхідність обґрунтування рішення відповідними доказами посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду, суд не здійснив аналіз співвідношення обставин справ та правовідносин сторін по різних справах.
У даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалось відповідачем укладення чи не укладення кредитного договору, тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору.
Вважає, що відсутність підпису відповідача на відповідних Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах банку не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.
Так, згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 28.03.2019 року по справі №428/2873/17 саме по собі посилання на не ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання не укладеними кредитних правовідносин.
Відповідно ж до висновків Верховного Суду у постанові від 8 липня 2019 року у справі №923/760/18 твердження місцевого суду про те, що укладений між позивачем та відповідачем договір не містить підписів відповідача під Умовами та правилами надання банківських послуг є нікчемними та безпідставними, оскільки такий договір є договором приєднання і жодного підпису відповідача під публічно розміщеними Умовами та правилами закон не вимагає.
Крім того, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, оскільки основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при їх наданні.
З огляду на наведене просить скасувати рішення Городенківського районного суду від 31 жовтня 2019 року в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків та ухвалити нове, яким позов в цій частині задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала з мотивів, наведених у ній.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про розгляд справи на веб-сайті апеляційного суду. Перешкод у розгляді справи за відсутності відповідача згідно статті 372 ЦПК України апеляційним судом не встановлено.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскільки судове рішення оскаржується в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за відсотками, то відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України законність судового рішення, ухваленого у іншій частині, апеляційний суд не перевіряє.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 10.12.2009 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, погодившись, що вказана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і банком договір про надання банківських послуг (а.с. 12).
Згідно наданого банком розрахунку заборгованість за договором б/н від 10.12.2009 року станом на 19.06. 2019 року становить 12041,75 грн. і складається з: 3984,29 грн. - тіло кредиту, 6807,85 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 200,00 грн. - пеня, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 549,61 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 9-11).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не обумовили у письмовому вигляді сплату таких відсотків за користування кредитними коштами.
Проте апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.
В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
В силу ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у вказаному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. А отже, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Звертаючись до суду із вказаним позовом АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, додало до позовної заяви, крім іншого, також копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем 10.12.2009 року (а.с.13).
Згідно із цією довідкою базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) становить 3,0%.
Враховуючи підписання відповідачем при укладенні договору довідки про Умови кредитування з використанням платіжної картки кредитка «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», колегія суддів вважає, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитними коштами.
З огляду на вищенаведене рішення Городенківського районного суду від 31 жовтня 2019 року в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення на його користь заборгованості за відсотками у розмірі 6807,85 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню 1793,25 грн. сплаченого судового збору за подання позову та 2881,50 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 4674,75 грн. понесених АТ КБ «ПриватБанк» судових витрат.
Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вона відноситься до малозначних справ.
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Заочне рішення Городенківського районного суду від 31 жовтня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом та в частині стягнення судових витрат скасувати, ухвалити нове рішення в цій частині.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ: 14360570, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) 6807 (шість тисяч вісімсот сім) грн. 85 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом за кредитним договором №б/н від 10.12.2009 року.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ: 14360570, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) 4674 (чотири тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 75 коп. витрат по оплаті судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 18 лютого 2020 року.

Головуюча:                                                                О.О. Томин 
Судді:                                                                        Г.П. Мелінишин
                                                                               О.В. Пнівчук