Номер провадження: 33/813/137/20
Номер справи місцевого суду: 523/11809/19 
Головуючий у першій інстанції Шурупов В. В. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Томашевської К.В., адвоката – Савченко Кирила Сергійовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2019 року піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 384,20 грн. Зобов`язано ОСОБА_1 здати посвідчення водія на його ім`я до УПП в Одеській області ДПП. Зі змісту вказаної постанови, вбачається що 16.07.2019 року о 03:35 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля будинку №15А по вул. Давида Ойстраха в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності 2-ох свідків відмовився.
Не погоджуючись з постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
 
1)судом першої інстанції жодного разу не було повідомлено ОСОБА_1 про час та місце судового засідання, а отже його було позбавлено прав передбачених ст. 268 КУпАП;
2)у діях ОСОБА_1  відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не відмовлявся від проходження саме медичного огляду на стан сп`яніння, а напроти вимагав від працівників поліції, щоб його направили до найближчого медичного закладу для проходження такого огляду;
3) єдиним належним доказом на підтвердження доводів апелянта та на спростування відомостей, відображених у протоколі, є відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, який до протоколу про адміністративне правопорушення, як доказ не приєднано, судом першої інстанції не витребувано та не досліджено;
4) час складання протоколу 16.07.2019 року, а правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не є триваючим, строк накладення адміністративного стягнення починається з 16.07.2019 року триває три місяці, тобто до 16.10.2019 року включно, а тому на час розгляду апеляційної скарги, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП закінчився.
Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення передбаченого ст. 38 КУпАП.
Заслухавши пояснення адвоката Савченка К.С. перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновків що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова районного суду – залишенню без задоволення з наступних підстав.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 1 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 138522 від 16.07.2019 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 16.07.2019 року о 03:35 год. в м. Одеса по вул. Д. Ойстраха, 15 рухався на автомобілі «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини роту. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Від підпису даного протоколу та надання особистих пояснень ОСОБА_1 відмовився.
-пояснення свідка ОСОБА_2 з яких вбачається, що 16.07.2019 року приблизно о 04.10 його було запрошено співробітником поліції в якості свідка при огляді на стан алкогольного сп`яніння водія. В його присутності, а також в присутності ще одного свідка за адресою: м. Одеса, вул. Д. Ойстраха, 15, ОСОБА_1 відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Drager», та відмовився проїхати до медичного закладу.
-пояснення ОСОБА_3 з яких вбачається, що 16.07.2019 року приблизно о 04.10 його було запрошено співробітником поліції в якості свідка при огляді на стан алкогольного сп`яніння водія. В його присутності, а також в присутності ще одного свідка за адресою: м. Одеса, вул. Д. Ойстраха, 15, ОСОБА_1 відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Drager», та відмовився проїхати до медичного закладу.
Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними чи недопустимими доказами. При цьому, ОСОБА_1 не звертався до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків в судовому засіданні апеляційного суду, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.
Крім того з метою, перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом було задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування з УПП в Одеській області ДПП відеозапис з нагрудної камери. 
З відповіді, яка надійшла з УПП в Одеській області ДПП на адресу апеляційного суду вбачається, що надати відеозаписи немає можливості, оскільки вони були знищені за неможливістю зберігання більше ніж 90 діб.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції жодного разу не було повідомлено ОСОБА_1 про час та місце судового засідання, а отже його було позбавлено прав передбачених ст. 268 КУпАП, не відповідають дійсності, оскільки матеріали справи містять рекомендоване поштове повідомлення про невручення судової повістки у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.
Посилання ОСОБА_1  на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не відмовлявся від проходження саме медичного огляду на стан сп`яніння, а напроти вимагав від працівників поліції, щоб його направили до найближчого медичного закладу для проходження такого огляду, не заслуговують на увагу, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 138522 від 16.07.2019 року, а також з пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться закладі охорони здоров`я.
Посилання ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на те, що час складання протоколу 16.07.2019 року, а правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не є триваючим, строк накладення адміністративного стягнення починається з 16.07.2019 року триває три місяці, тобто до 16.10.2019 року включно, а тому на час розгляду апеляційної скарги, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП закінчився, є хибним з огляду на наступне.
Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 16.07.2019 року, справу розглянуто судом першої інстанції 30.09.2019 року, тобто в межах строку накладення адміністративного стягнення.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 16.07.2019 року та інкримінуються ОСОБА_1 .
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись ст.ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова