Справа № 159/2817/19 	Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О. 	
Провадження № 22-ц/802/230/20  Категорія: 66 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
11 лютого 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,
секретар судового засідання - Галицька І.П.,
з участю представника позивача - ОСОБА_1 ,
відповідача - ОСОБА_2 ,
представника відповідача - ОСОБА_3 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2019 року,    

                                         В С Т А Н О В И В :
28 травня 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , у якому з 2007 року зареєстрована її невістка ОСОБА_2 , яка постійно проживала у ньому до травня 2018 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син та чоловік відповідачки - ОСОБА_5   і на початку травня 2018 року відповідач, забравши необхідні речі, добровільно, не маючи бажання далі проживати у будинку, виселилась і переїхала проживати у належну їй квартиру АДРЕСА_2 . 
З травня 2018 року відповідач проживати у будинок не поверталася, лише у грудні 2018 року забрала ще частину своїх речей.
Відповідач вибула з будинку за власним бажанням, будь-яких перешкод для її проживання вона не чинила, інтересу до житла не проявляє, участі в його утриманні та сплаті житлово-комунальних послуг не приймає, чим, не знімаючись добровільно із реєстрації у будинку, перешкоджає їй використати право на оформлення субсидії.
Ураховуючи наведене, просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2019 року в позові відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.
Відповідач та її представник апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.6).
Після одруження із сином позивачки відповідач з 2007 року була вселена та зареєстрована у даному будинку.
Із свідоцтва про смерть вбачається, що син позивачки та чоловік відповідачки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.       
Судом встановлено, що відповідач у 2018 році вибула зі спірного будинку і не проживає у ньому.
Разом із тим, судом встановлено, що не проживання відповідачки у спірному будинку пов`язане із поважними причинами - відключенням позивачкою електроенергії на будинок, заміною замків без передачі відповідачці нових ключів, що є підтвердженням перешкоджання вільного доступу до спірного будинку.
Такі дії позивачем вчинені протягом року до звернення із даним позовом.
Зазначені обставини не спростувала сторона позивача і в суді апеляційної інстанції.
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові із заявлених позивачем підстав.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд            
                                   П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2019 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя 

Судді