ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2447/20 Справа № 208/3990/16 	  	Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С.М. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Варенко О.П.,
суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення безпідставних набутих коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що наприкінці жовтня 2015 року ОСОБА_3 запропонував йому придбати у нього інжектор для комп`ютерного томографу виробництва фірми «Медрад». При цьому він зазначив, що товар він передасть йому в м. Дніпродзержинську протягом двох тижнів з часу перерахування коштів у розмірі 72 765,00 грн на картковий рахунок його жінки ОСОБА_1 у АТ «Райффайзен Банк Аваль». 
До 05 листопада 2015 року він зібрав зазначену суму грошових коштів та попросив свого знайомого ОСОБА_4 перерахувати на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти в розмірі 72 765,00 грн. Договір купівлі-продажу вказаного товару між сторонами не укладався. Грошові кошти перераховані, проте до теперішнього часу відповідачі ні товар ні кошти йому не повернули.
На підставі викладеного, просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на свою користь безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 72 765,00 грн. 
Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 72 765 (сімдесят дві тисячі сімсот шістдесят п`ять) грн 00 коп - сума грошових коштів; 727 (сімсот двадцять сім) грн 65 коп - сума судового збору. Усього: 73 492 (сімдесят три тисячі чотириста дев`яносто дві) грн 65 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту укладення між ним та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу інжектору, окрім того, вказує на те, що ОСОБА_2 не є належним позивачем, оскільки грошові кошти перераховувалися ОСОБА_5 . Щодо вимог позивача про стягнення суми коштів з неї, посилається на необізнаність стосовно надходження на її соціальну картку спірної суми грошових коштів, оскільки її карткою час від часу користувався чоловік ОСОБА_3 з яким вона, на момент звернення позивача до суду з позовом, шлюб припинила.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. 
Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 на прохання позивача були перераховані грошові кошти на рахунок ОСОБА_1 в сумі 72 765,00 грн на оплату інжектора для комп`ютерного томографу виробництва фірми «Медрад», оскільки останній відповідачі йому не передали, то грошові кошти в зазначену розмірі, відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України, мають бути повернуті як безпідставно набуте майно. 
Однак, з таким висновком та рішенням суду погодитись неможливо з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, як в редакції на час ухвалення рішення суду, так і ч. 1 ст. 4 ЦПК України, в поточній редакції, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане, оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або не визнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси саме цієї особи, у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого, суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (таку ж позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 року у справі № 6-658цс15). 
Також, зазначені роз`яснення містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». 
Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 , посилаючись на пропозицію ОСОБА_3 придбати у нього інжектор для комп`ютерного томографу виробництва фірми « Медрад », зібрав кошти 72 765,00 грн та попросив свого знайомого ОСОБА_4 перерахувати останні на картковий рахунок ОСОБА_1 , згідно реквізитів, наданих ОСОБА_3 . 
Судом встановлено, що 05 листопада 2015 року ОСОБА_4 на рахунок ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти в розмірі 72 765 грн, дана операція проводилась у відділенні банку АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 4). 
Відповідно до листа № 89 від 24 травня 2016 р. начальника відділення «Прометей» «Райффайзен Банк Аваль» Резун А.О. 05.11.2015 року на відділенні «Прометей» Дніпропетровської ОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» було прийнято платіж № OLHW18590 від платника ОСОБА_5 на суму 72 765 грн з призначенням платежу: /- Р05 -НОМЕР_4- ОСОБА_1 -/Поповнення карткового рахунку від ОСОБА_5 (а.с.5).
Зазначені обставини та вивчені колегією суддів матеріали справи дають підстави для висновку про відсутність в матеріалах справи жодних доказів на підтвердження вимог позивача, відсутні докази про існування домовленості між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо купівлі-продажу інжектору для комп`ютерного томографу; докази про виставлену ОСОБА_3 суму грошових коштів, належну до сплати; докази про домовленість між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо перерахування останнім за допомогою власної банківської картки, належних ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 72 765,00 грн.
Посилання позивача на квитанцію від 05.11.2015 року та лист «Райффайзен Банк Аваль» від 24 травня 2016 року, згідно яких грошові кошти у розмірі 72 765 грн були перераховані ОСОБА_4 на картку ОСОБА_1 , не можуть бути прийняті судом до уваги у якості належних доказів на підтвердження вимог позивача, оскільки вони не містять жодної інформації про те, що спірні грошові кошти належали ОСОБА_2 . 
Таким чином, позивач не надав жодних доказів на підтвердження факту порушення, невизнання або оспорювання саме його прав, свобод чи інтересів. 
Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, в редакції на час ухвалення рішення суду, та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, в поточній редакції, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, в редакції на час ухвалення рішення суду, та ч.1 ст.76 ЦПК України, в поточній редакції, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За ч.3 ст.60 ЦПК України, в редакції на час ухвалення рішення суду, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України, в поточній редакції, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст.58-59 ЦПК України, в редакції на час ухвалення рішення суду, ст.ст.77-80 ЦПК України, в поточній редакції).
Згідно з вимогами ч.4 ст.60 ЦПК України, в редакції на час ухвалення рішення суду, та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, в поточній редакції, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. 
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував права та обов`язки учасників спору, обставини справи, надав неналежну правову оцінку доводам сторін у справі, що призвело до постановлення рішення, яке не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно вимог ст.141 ЦПК України, з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 091, 48 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити. 
Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області  від 12 жовтня 2016 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 до  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_4 про стягнення безпідставних набутих коштів- відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 (ІІН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 091, 48 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України. 

Головуючий: О.П.Варенко 

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова