ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

04 лютого 2020 року                                                                        м. Чернівці
справа № 718/3168/19
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Владичан А. І. 
суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.
секретар Скрипка С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2019 року (головуючий у 1-й інстанції Олексюк Т.І.),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, а саме факту його проживання, в зоні посиленого радіоекологічного контролю, в с. Шишківці Кіцманського району Чернівецької області з 29.11.1989 року по 1996 рік.
В обґрунтування своїх вимог зазначав, що з 1987 року по 1996 рік він працював інженером в Кіцманському РТП, яке згодом було перейменовано на Кіцманське АТП, однак постійно проживав в с. Шишківці Кіцманського району та доглядав за своєю мамою. 24 лютого 2019 року він досяг пенсійного віку і має право на оформлення пільгової пенсії, як особа, яка проживала в зоні забрудненості радіонуклідами у зв`язку з аварією на ЧАЕС. Управлінням Пенсійного фонду України в Кіцманському районі йому відмовлено у призначенні пільгової пенсії, оскільки він не проживав з 29.11.1989 року по 1996 рік в зоні посиленого радіоекологічного контролю. 
Факт належності того, що у вказаний період він проживав в с. Шишківці Кіцманського району, яка є зоною посиленого радіоекологічного контролю, підтверджується довідкою сільської ради від 04.10.2019 року та актом обстеження від 03.10.2019 року, посвідченим головою сільської ради. 

_______________________________________________________________________________
Провадження 22ц/822/173/20 

      Для призначення  пенсії на пільгових умовах йому слід надати довідку про період проживання (роботи) на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 рік не менше 4 років. Однак з поданої довідки сільської ради вбачається, що він проживав на території с. Шишківці Кіцманського району по 29.11.1989 року, тобто менше 4 років, хоча фактично проживав там до 1996 року де здійснював догляд за своєю матір`ю. 
Просив встановити факт його постійного проживання в с. Шишківці Кіцманського району Чернівецької області з 29.11.1989 року по 1996 рік.
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2019 року заяву задоволено.
Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зоні посиленого радіоекологічного контролю (4 категорія), в с. Шишківці Кіцманського району Чернівецької області, з 29.11.1989 року по 28.08.1996 рік.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подало апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Свої доводи мотивує тим, що при розгляді справи судом було встановлено, що ОСОБА_1  з 29.11.1989 року був виписаний з с. Шишківці Кіцманського району Чернівецької області, тобто станом на 01.01.1993 року прожив у зоні посиленого радіологічного контролю менше 4 років, що не дає права на призначення пенсії за віком. 
Крім того, судом першої інстанції не виконано вимог ч.4 ст.315 ЦПК України, відповідно до якої, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду. В даному випадку встановлення факту пов`язане з наступним вирішенням спору про право, про право на призначення пенсії, тому дана заява не може розглядатися в порядку окремого провадження. 
Просить скасувати рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2019 року. 
Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.
Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Стаття 309 ЦПК України передбачає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення або зміни рішення, якщо неповно з`ясовано судом обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.
       Однак, колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, оскільки задовольняючи заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, суд першої інстанції керувався положеннями ч.ч.2, 4 ст.315 ЦПК України та виходив з доведеності постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, а саме в с. Шишківці Кіцманського району Чернівецької області з 29 листопада 1989 року по 28 серпня 1996 року.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення наведеним нормам не відповідає.
Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, до такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року справа № 761/16799/15-ц. 
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наведений у ст. 315 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п.2. постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження 
розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:  згідно  з  законом такі 
Факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
У заяві про встановлення такого юридичного факту обов`язково має бути зазначено з якою метою заявник має бажання встановити такий факт (пункт 1 частини першої статті 318 ЦПК України).
ОСОБА_1 просив встановити факт постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, а саме в с. Шишківці Кіцманського району Чернівецької області з 29 листопада 1989 року по 28 серпня 1996 року, для призначення пільгової пенсії.
Встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відмовлено ОСОБА_1 щодо призначення пільгової пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року, зі змінами та доповненнями, оскільки станом на 01.01.1993 року прожив в зоні посиленого радіологічного контролю мене 4 років, що не дає права на призначення пенсії.
Отже, з заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, вбачається спір про право на пенсію, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження. 
З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає розгляду в порядку окремого провадження в порушення норм процесуального права.
Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
      За таких обставин рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2019 року підлягає скасуванню з підставі, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, а заява  ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишенню без розгляду з роз`ясненням  ОСОБА_1 права на звернення до суду з позовом для захисту своїх порушених, невизнаних прав на пенсію, оскарження рішень, дій або бездіяльності органів Пенсійного фонду України.
Керуючись п.4 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити.
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2019 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи 
Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про встановлення юридичного факту, залишити без розгляду
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 06 лютого 2020 року.

Головуючий: А.І. Владичан 

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк