Постанова 
Іменем України
 
12 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 296/6760/17
провадження № 61-7748св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., 
Кузнєцова В. О.,
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2019 року у складі судді Коломієць О. С.,
 
В С Т А Н О В И В:
Описова частина 
Короткий зміст заяви
У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», назву якого змінено на Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомир від 06 листопада                          2017 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції АТ «Ідея Банк» 30 січня                    2019 року звернулося до суду з апеляційною скаргою на рішення Корольовського районного суду м. Житомир від 06 листопада 2017 року.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Ідея Банк» на рішення Корольовського районного суду м. Житомир від 06 листопада                       2017 року.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що банк пропустив строк для подання апеляційної скарги більше ніж на 1 рік. АТ «Ідея Банк» направив на адресу суду заяву про розгляд справи 06 листопада 2017 року за відсутності представника банку, що свідчить про його обізнаність щодо дати розгляду справи судом першої інстанції.
Аргументи учасників справи
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року до Верховного Суду                                               АТ «Ідея Банк», посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
Указана справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Установлено, що 22 вересня 2017 року на адресу Корольовського районного суду м. Житомира від АТ «Ідея Банк» надійшла заява, у якій банк зазначав, що розгляд справи № 296/6760/17 призначено на 06 листопада 2017 року о 14:10 год, однак у зв`язку із великою завантаженістю юридичного підрозділу банк просив проводити розгляд даної справи без участі представників позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
У строки, встановлені частиною першою статті 294 та частини четвертої статті 231 ЦПК України 2004 року рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, та набуло законної сили.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
В оцінці доводів касаційної скарги щодо застосування правил частини другої статті 358 ЦПК України Верховний Суд застосовує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18), відповідно до якого згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Загальновизнане положення про дію цивільних процесуальних норм у часі передбачає, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій.
У зв`язку з наведеним Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала за необхідне відійти від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 369/8537/15-ц (провадження № 61-25773св18) та від 31 жовтня 2018 року у справі                                              № 635/8219/15-ц (провадження № 61-35336св18), згідно з якими процесуальний строк, зазначений у частині другій статті 358 ЦПК України при відсутності винятків, може бути поновлений і що процедура апеляційного оскарження визначається на момент ухвалення судових рішень, а не на момент подачі апеляційної скарги. 
Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України (чинної на час подання апеляційної скарги) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. 
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. 
Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами-членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).
При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року). 
З огляду на  викладене Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що на час розгляду апеляційної скарги апеляційний суд не повинен був застосовувати норми частини другої статті 358 ЦПК України, а повинен був застосувати положення ЦПК України у редакції чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції.
Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи та встановленими судом апеляційної інстанції фактичними обставинами, тому судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм процесуального права.
Установлено, що банк був обізнаний щодо дати розгляду справи судом першої інстанції, про що свідчить його заява про розгляд справи 06 листопада 2017 року без участі представника банку.
Проте, лише 30 січня 2019 року, тобто більше ніж через рік з часу ухвалення рішення суду першої інстанції, воно було оскаржено банком до апеляційного суду. 
Встановивши, що оскаржуване судове рішення ухвалене 06 листопада 2017 року, та банк був обізнаний щодо дати розгляду справи, а заявник не надав доказів на підтвердження наявності обставин непереборної сили, що спричинили пропуск строку на апеляційне оскарження понад один рік, апеляційний суд правильно відмовив АТ «Ідея Банк» у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, яка була подана у січні 2019 року.
Доводи касаційної скарги про те, що копію Корольовського районного суду                         м. Житомира від 06 листопада 2017 року банк не отримував, а з текстом рішення він ознайомився лише 22 січня 2019 року, не впливають на правильність оскаржуваного судового рішення апеляційного суду, оскільки за встановлених частиною другою статті 358 ЦПК України умов, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску строку, тобто такий строк не може бути поновлений, якщо заявник був повідомлений про розгляд справи та не довів обставин непереборної сили, які завадили йому звернутися з апеляційною скаргою раніше.
Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію банком своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги, заявник не надав.
Посилання заявника на неправильне застосування апеляційним судом частини другої статті 358 ЦПК України, висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).
Оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги спрямовані на зміну оцінки обставин справи і висновків суду не спростовують.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
Щодо судових витрат                                                                                                                        
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Щодо відзиву на касаційну скаргу
У липні 2019 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу АТ «Ідея Банк», проте зазначений відзив не підписанийзаявником.
Відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України письмові заяви, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.
Згідно з частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Отже, відзив ОСОБА_1 , який не підписаний заявником, підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику.
Керуючись статтями 183, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В:
Відзив ОСОБА_1 залишити без розгляду та повернути заявнику.
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» залишити без задоволення.
Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                            В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов