Ухвала
 
15 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 210/1836/19
провадження № 61-805ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В.,  розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Схід-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,
 
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2019 року Житлово-будівельний кооператив «Схід-2» (далі - ЖБК «Схід-2») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Позов мотивовано тим, що ЖБК «Схід-2» є виконавцем житлово-комунальних послуг в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 . В квартирі № 6 зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_1 . У період з лютого 2014 року по червень 2018 року відповідачу надано послуги на суму 7 403,88 грн, проте останній ухиляється від їх оплати.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача 7 403,88 грн заборгованості за надані послуги, три проценти річних в сумі 478,28 грн, втрати від інфляції в сумі 2 873,73 грн та судовий збір.
Рішенням Дзержинського районного суду від 29 липня 2019 року позов    ЖБК «Схід-2» задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Схід-2» заборгованість за житлово-комунальні послуги, а саме: за вивіз відходів, за період з серпня 2015 року по серпень 2018 року в розмірі 133,86 грн, інфляційні збитки   46,33 грн, 3% річних - 12,00 грн, а також суму судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 34,30 грн.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року рішення Дзержинського районного суду від 29 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ЖБК «Схід-2»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Схід-2» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з серпня 2015 року по червень 2018 рік в сумі 4 958,97 грн, 3% річних в сумі 210,30 грн, та інфляційні втрати 814,74 грн, що разом становить 5 984,01 грн.
02 січня 2019 року (згідно штемпеля на поштовому конверті)ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 
1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
 
Ціна позову у даній справі становить 10 755,89 грн (7 403,88 + 478,28 +                 2 873,73), що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на час подання касаційної скарги (2 102 грн * 100 = 210 200 грн, де 2 102 грн - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»). 
 
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. 
Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом                           2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
Разом із тим, Касаційний цивільний суд вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, а також, що заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими рішеннями, при розгляді іншої справи.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. 
 
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1  подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 
1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Схід-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        Є. В. Коротенко