Ухвала
Іменем України
 
23 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 204/1252/19
провадження № 61-1401ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
 
Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2019 року встановлено підсудність цієї справи Красногвардійському районному суду міста Дніпропетровська, відкрито провадженні в цій справі та призначено її до розгляду.
 
ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2019 року, посилаючись на те, що місцевий суд відкрив провадження у справі з порушенням правил підсудності.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2019 року - без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що місцевий суд дійшов правильного висновку про підсудність цієї справи Красногвардійському районному суду міста Дніпропетровська, оскільки ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що входить до адміністративно-територіальних меж Красногвардійського району міста Дніпра. Вказані обставини підтверджені листом Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДМС України у Дніпропетровській області) та копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 Доказів проживання за іншою адресою ОСОБА_1 не надав.
 
20 січня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Тому ця справа підсудна Ленінському районному суду міста Дніпропетровська. Позивач подав позов до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська, завідомо знаючи, що він за вказаною адресою не проживає. Оскаржуваною ухвалою місцевого суду відкрито провадження у справі без встановлення достовірних відомостей щодо місця його фактичного проживання, внаслідок чого відбулося грубе порушення норм процесуального права, а також його прав, оскільки про існування цієї справи він дізнався випадково. 
 
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до частини першої статті 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
 
Частинами шостою-дев`ятою статті 187 ЦПК України передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
 
Судами встановлено, що у лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
 
21 лютого 2019 року Красногвардійський районний суд міста Дніпропетровська направив запит до ГУ ДМС України у Дніпропетровській області щодо надання відомостей про місце проживання ОСОБА_1 
 
11 березня 2019 року на адресу місцевого суду надійшла відповідь ГУ ДМС України у Дніпропетровській області  на вказаний запит, в якій зазначено, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за адресою:  

АДРЕСА_1 встановив, що згідно з копією паспорта ОСОБА_1 останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Встановивши в порядку, визначеному ЦПК України, що відповідач зареєстрований по АДРЕСА_1 , яка входить до адміністративних меж Красногвардійського району міста Дніпра, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про підсудність цієї справи Красногвардійському районному суду міста Дніпропетровська.
 
Доводи заявника про те, що він фактично проживає по АДРЕСА_2 , не заслуговують на увагу, оскільки за змістом вищенаведених норм процесуального права місце проживання або перебування фізичної особи має бути зареєстрованим в установленому законом порядку.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).
 
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	С. О. Карпенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов