П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/10588/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Гурін Д. М.  
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
23 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Матохнюка Д.Б. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
До Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , у якому він просив:
- визнати неправомірною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині ненадання повної та достовірної інформації на запит від 10 вересня 2019 року;
- зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області надати повну та достовірну інформацію на запит від 10 вересня 2019 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним було надіслано до відповідача запит від 10 вересня 2019 року, на який відповідач протиправно не надав відповіді у встановлений законом строк. Вказану бездіяльність відповідача вважає протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано неправомірною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині ненадання відповіді на запит від 10 вересня 2019 року.
Зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області надати відповідь на запит від 10 вересня 2019 року.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області було надіслано ОСОБА_1 відповідь на його запит простим листом, оскільки Законом України "Про доступ до публічної інформації" не визначено порядок направлення розпорядником інформації запитувачу відповіді на запит.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із запитом про надання можливості ознайомитись та здійснити фотофіксацію реєстраційних правоустановчих документів ГО «ГК «Світанок» та ГО «ГК «Світанок - Авто» код ЄДРПОУ 20428510, подані в 2018 та 2019 роках (а.с.6).
Зазначений запит зареєстровано Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області 10 вересня 2019 року (а.с.6).
Оскільки відповіді на його запит від 10 вересня 2019 року позивачем отримано не було, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Як зазначено представником відповідача у відзиві на адміністративний позов, на запит позивача Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області підготовлено відповідь від 16 вересня 2019 року №7970/25/4.3/2019/17310 (а.с.15-16), копію якої відповідачем було додано до відзиву та яка, як стверджує відповідач, була надіслана позивачу простою кореспонденцією, на підтвердження чого представником останнього 29 жовтня 2019 року надано суду належним чином засвідчену копію реєстру обліку використання знаків поштової оплати від 17 вересня 2019 року (а.с.32).
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами дотримання вимог статті 20 Закону № 2939-VІ щодо повідомлення позивача про наслідки розгляду його запиту від 10 вересня 2019 року.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Положення статті 40 Конституції України гарантують кожній особі право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових чи службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, відповідно до якої право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Згідно із статтею 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.
Частиною 1 ст.13 цього Закону визначено перелік розпорядників публічної інформації, якими зокрема є суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Запит на інформацію, згідно з частиною першою статті 19 вказаного Закону, - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Відповідно до ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації передбачено статтею 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів надіслання відповідей на запити на поштову адресу ОСОБА_1 через будь-якого оператора поштового зв`язку України. Копії журналу вихідних документів про направлення відповіді на запит позивача не є належним доказом надіслання ОСОБА_1 відповіді на його запити. Сам по собі факт реєстрації листів в журналі не доводить скерування цих листів адресату.
Колегія суддів зазначає, що Законом № 2939-VI не визначено яким видом поштового відправлення розпорядник інформації повинен надіслати відповідь у разі її надіслання засобами поштового зв`язку (простий лист, рекомендований, з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю).
Однак, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на інформаційний запит, а також його статус у відповідних правовідносинах як суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає, що саме розпорядник інформації у випадку виникнення спору повинен довести факт не лише надіслання відповіді, а й її вручення запитувачу інформації чи повернення без вручення із зазначенням відповідних причин.
Колегія суддів вважає, що реєстрація листа в журналі реєстрації вихідних документів установи не є доказом направлення такого листа і, тим більше, його доставки адресату.
А будь-яких доказів саме надіслання та/чи вручення цього листа (фіскальний чек поштового відділення, повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення тощо) відповідач суду не надав, відповідно, не довів виконання свого обов`язку надання відповіді на запит на інформацію.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Постанова суду складена в повному обсязі  23 січня 2020 року.

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Матохнюк Д.Б.