ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року	Львів	Справа № 300/1447/19 пров. № А/857/130/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                              Курильця А.Р.,
суддів                                        Кушнерика М.П., Мікули О.І.,
          
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Гундяк В.Д.,
час ухвалення рішення – 28.11.2019 року, 
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – 28.11.2019 року,

                                                             в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок позивачу пенсії, виходячи з основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення і виплатити недоотриману різницю з 01.01.2016 року.    
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року позов задоволено. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати і прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при призначенні пенсії її було обчислено з розрахунку 75% суми грошового забезпечення, а не 80%, як вказує позивач, проте, в подальшому, законодавство змінилось і було встановлено, що максимальний розмір пенсії встановлюється на рівні 80%, а згодом і 70% сум грошового забезпечення. Таким чином, перерахунок пенсії було здійснено за нормами законодавства, чинного на час проведення перерахунку, а саме 70% суми грошового забезпечення. 
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного. 
В судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі – Закон № 2262) отримує пенсію за вислугу років.
Позивачу призначено пенсію в розмірі 75% від грошового забезпечення (а.с. 59). Згодом, розмір пенсійної виплати позивача зріс до 80% грошового забезпечення.
Відповідно до протоколу за пенсійною справою 00-5182 (МВС) від 01.12.2015 року основний розмір пенсії позивача становив 80% від грошового забезпечення (а.с. 11).
У відповідності до протоколу за пенсійною справою 00-5182 (МВС) від 01.01.2016 року основний розмір пенсії позивача перераховано та визначено в розмірі 70% від грошового забезпечення (а.с. 12).
За результатом розгляду звернення позивача щодо перерахунку пенсії в розмірі 80% грошового забезпечення, 01.07.2019 року відповідачем надано позивачу відповідь за № 789/С-15, згідно якої, під час розрахунку максимального розміру пенсії відповідно до ст. 13 Закону № 2262, в редакції з внесеними Законами України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» змінами, відсотковий розмір пенсії позивача встановлено в розмірі 70% грошового забезпечення, а тому підстав для проведення перерахунку немає (а.с. 8-10).
Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 2262 (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) пенсії за вислугою строків служби особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і  рядового  складу   органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше  (пункт  "а" статті 12) призначаються: за вислугу 20 років - 50 %, а звільненим у відставку за віком або через хворобу - 55 %  відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3  % відповідних сум грошового забезпечення.
При цьому загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 % відповідних сум грошового забезпечення (ч. 2 ст. 13 Закону № 2262).
З 01.01.1996 року до ст. 13 Закону № 2262 внесено зміни, згідно яких загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 % відповідних сум грошового забезпечення.
В подальшому, з 2003 року, в ч.2 ст. 13 Закону № 2262, цифру 85 % замінено цифрою 90 %.
Позивачу, з врахуванням вислуги 30 років, перераховано пенсію у розмірі 80 % відповідних сум грошового забезпечення, та така йому виплачувалась до 01.01.2016 року.
Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 % відповідних сум грошового забезпечення.
У подальшому Законом України від 27.03.2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни у ч. 2 ст. 13 Закону № 2262, згідно яких цифри « 80» замінено цифрами « 70».
Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону № 2262 усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Постановою КМУ від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», передбачено, що з 01 січня 2016 року перерахунку підлягали пенсії, призначені згідно із Законом № 2262, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови КМУ від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».
Колегія суддів звертає увагу на те, що відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається
ст. 13 Закону № 2262, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.
Позивачу пенсія була призначена у 1994 році і станом на 2015 рік її розмір складав 80 % від грошового забезпечення. 
Ст. 13 Закону № 2262 неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.
На момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.
Разом з тим, застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, тому що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів ст. 58 Конституції України.
Отже, при перерахунку призначених пенсій військовослужбовців згідно ст. 63 Закону № 2262 та нормами постанов КМУ застосування ст. 13 Закону № 2262, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Так як до перерахунку пенсії з 2016 року її відсотковий розмір становив 80% сум грошового забезпечення, такий має залишитись і при подальших перерахунках. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що норми Законів, які збільшували максимальний розмір пенсії не мали жодних обмежень щодо їх застосування, і відповідно до цього правових перешкод для перерахунку пенсії позивача з 75% на 80% законодавством визначено не було. Відповідний стаж позивача дозволяв здійснювати такий перерахунок.
Разом з тим, з аналізу наведених норм матеріального права слідує, що внесені законами зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262 щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної і відповідно перерахованої на підставі Закону № 2262 пенсії.
Більше того, положення Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166 про зменшення граничного розміру грошового забезпечення до 70% не містить будь-яких положень щодо нормативного регулювання питання перерахунку пенсій, призначених і обчислених до 19.04.2014 року. При цьому, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668 містить умову, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду апеляційний суд відхиляє як безпідставні з огляду на наступне.
Як зазначив Верховний суд, строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.
Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист, підтверджується, також встановленим ст. 256 та 257 ЦК України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку, обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий ж обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом.
За таких обставин колегія суддів зазначає, що у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення, не слід застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                             п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019  року у справі № 300/1447/19 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 19 лютого 2020 року.