Постанова
іменем України 
11лютого 2020 року
м. Київ
справа № 644/2937/16-к
провадження № 51-8812 км18
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: 
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 , 
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
засудженого                                                ОСОБА_6 ,
захисника                                                     ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргузасудженого  ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 
від 4 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області 
від 10 липня 2018 року.
 
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року ОСОБА_6 засуджено за п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7, ч. 2 ст. 115, ст. 70 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді довічного позбавлення волі.
1 серпня 2017 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року щодо нього за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 4 грудня 2017 року заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року залишено без задоволення. 
У цій ухвалі судом констатовано, що всі обставини, на які посилається ОСОБА_6 у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду від 24 листопада 2003 року, не можуть вважатись такими, оскільки вони були предметом розгляду й оцінки суду при постановленні цього вироку.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 4 грудня 2017 року – без змін.
 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить судові рішення, ухвалені за його заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області 
від 24 листопада 2003 року щодо нього за нововиявленими обставинами, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовує такі вимоги тим, що розгляд поданої ним заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами відбувся у його відсутність, оскільки його не було повідомлено про дату, час і місце її розгляду. Крім того зазначає, що у суді першої інстанції розгляд поданої ним заяви було здійснено судом у складі трьох суддів, а не судом присяжних, і це, на його думку, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Окрім того, вказує на те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст.  419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), оскільки в ній не зазначено підстави, на яких його апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. 
 
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_7 підтримав касаційну скаргу ОСОБА_6 , просив її задовольнити та скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Прокурор ОСОБА_5 касаційну скаргу підтримала частково, просила оскаржувані судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , який просив задовольнити його касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Як установлено частинами 1, 2 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині  1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 цього Кодексу.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).
Згідно зі ст. 460 КПК учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК, заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який перший допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Відповідно до ч. 2 ст. 466 КПК учасники судового провадження повідомляються про дату, час та місце розгляду заяви. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.
Тобто неприбуття учасника судового провадження не перешкоджає проведенню розгляду заяви лише у разі, якщо особа була належним чином повідомлена про дату, час та місце цього розгляду.
Відповідно ж до ч. 1 ст. 135 КПК особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
При цьому суд повинен переконатися, що таке повідомлення мало місце.
А згідно з ч. 1 ст. 136 КПК належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Як убачається з матеріалів справи1 серпня 2017 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року щодо нього за нововиявленими обставинами.
4 жовтня 2017 року було відкрито провадження за заявою ОСОБА_6 та призначено до розгляду на 16 листопада 2017 року, про що був повідомлений засуджений і йому була направлена копія ухвали.
Наступне судове засідання було призначене на 4 грудня 2017 року, про що було направлено повідомлення, але розписки про його отримання ОСОБА_6 до суду не було направлено. 
При цьому судове засідання 4 грудня 2017 року було проведено за відсутності ОСОБА_6 , належним чином не повідомленого (за відсутності належного підтвердження повідомлення останнього) про дату, час і місце судового засідання, чим було порушено ті передбачені у ст. 42 КПК його права, реалізація яких пов`язана з його особистою участю у судовому розгляді.
На вказані порушення суд апеляційної інстанції не звернув уваги, не навів переконливих мотивів своїх висновків й усупереч вимогам ст. 419 КПК не надав вичерпних відповідей на доводи апеляційної скарги засудженого у цій частині.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними і такими, що могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення за заявою ОСОБА_6 про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами.
Водночас доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що розгляд його заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003  року за нововиявленими обставинами мав здійснюватися судом присяжних, є безпідставними.
Так, згідно з висновком щодо застосування норм права, який міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду 
від 4 листопада 2019 року (справа №496/4533/17), за змістом ч. 3 ст. 31, ч. 2 ст.  383, ст.  384 КПК обвинувачений у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, має право на розгляд кримінального провадження щодо нього в суді першої інстанції судом присяжних, проте таке право не виникає на стадії перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
За таких обставин, провівши судовий розгляд без участі присяжних, місцевий суд не порушив вимог кримінального процесуального закону, оскільки процедура перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами не передбачає права засудженого (виправданого) на суд присяжних.
Окрім того, з огляду на положення ст. 434-1 КПК і те, що колегія суддів погоджується із висновком щодо застосування ч. 3 ст. 31, ч. 2 ст. 383, ст. 384 КПК, який міститься у зазначеній вище постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 4 листопада 2019 року, та не вбачає підстав для відступу від цього висновку, клопотання захисника ОСОБА_7 про передачу кримінального провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на розгляд Великої Палати Верховного Суду слід залишити без задоволення.
Таким чином, касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
 
у х в а л и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 4 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Клопотання захисника ОСОБА_7 про передачу кримінального провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на розгляд Великої Палати Верховного Суду залишити без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                           ОСОБА_3