ПОСТАНОВА
Іменем України

19 грудня 2019 року  
Київ
справа №823/291/17
адміністративне провадження №К/9901/21301/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Жука А. В.,
суддів: Мартинюк Н. М., Мельник-Томенко Ж. М., 
розглянув у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, начальника управління Державної міграційної служби України в Черкаській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Бабенка К.А., суддів: Кузьменка В.В., Степанюка А.Г.)
І. Суть спору
1. У лютому 2017 року громадянин Молдови ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, в якому просив визнати протиправними дії начальника управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Шапран І.В. про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну.
2. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач рішенням від 18.01.2017 №08-06/3 протиправно відмовив позивачу в наданні дозволу на імміграції в Україну з підстав зазначення позивачем у заяві про надання дозволу на імміграцію свідомо неправдивих відомостей в частині повідомлення того, що він є повнорідним братом громадянина України, оскільки відповідачем взято до уваги лише інформацію щодо неповнорідної сестри позивача, однак ним не було в повній мірі з`ясовано факт наявності у позивача повнорідної сестри та передчасно без відповідної перевірки відмовлено в наданні дозволу на імміграцію в Україну.
3. Вважаючи, що відповідач діяв протиправно при прийнятті рішення від 18.01.2017 № 08-06/3 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання таких дій протиправними.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
4. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.04.2017, адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії начальника управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Шапран І.В. щодо відмови в наданні дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 18.01.2017 №08-06/3 про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 на імміграцію в Україну.
Зобов`язано управління Державної міграційної служби України в Черкаській області надати дозвіл ОСОБА_1 на імміграцію в Україну.
5. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  згідно п. 14 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983, територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби. 
Крім того, у відповідній графі заяви        про надання дозволу на імміграцію в Україну (зворотній бік заяви) зазначаються відомості про близьких родичів, що живуть в України, а не відомості про осіб, які є повнорідними із заявником.
6. Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що відповідачем не було в повній мірі в межах своїх компетенції з`ясовано факт наявності у позивача поряд з неповнорідною сестрою також повнорідної сестри. При цьому судом першої інстанції встановлено, що про наявність повнорідної сестри позивач у заяві до відповідача не зазначав.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
7. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 скасовано рішення суду першої інстанції. Прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог.
8. Відмовляючи в задоволенні позовних вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем обгрунтовано прийнято рішення про відмову позивачу у дозволі на імміграцію, оскільки зазначений у заяві позивача родич - ОСОБА_3 та позивач не є повнорідними братом і сестрою. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивача - зазначено батька - ОСОБА_4 , а згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 - зазначено батька - ОСОБА_5 .
9. Апеляційний суд дійшов висновку про те, що відповідачами заяву позивача розглянуто за зазначеними в ній самим позивачем відомостями, а саме щодо неповнорідної його сестри - ОСОБА_3 та правомірно відмовлено у дозволі на імміграцію на підставі  пункту 4 частини першої статті 10 Закону України «Про імміграцію».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
10. 23.06.2017 представником позивача (касатор) подано касаційну скаргу.
У касаційній скарзі представник позивача просить:
Скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 та залишити в силі постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12.04.2017.
11. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач не здійснив усіх необхідних дій щодо перевірки заяви позивача згідно п. 14 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983. Представник позивача вказує, що після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів відповідач зобов`язаний перевіряти у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовує у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України «Про імміграцію», надсилає відповідні запити до регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.
12. Крім того, у заяві   про надання дозволу на імміграцію в Україну (зворотній бік заяви) зазначаються відомості про близьких родичів, що живуть в України, а не відомості про осіб, які є повнорідними із заявником, а тому позивач не надавав недостовірних відомостей у заяві про надання дозволу на імміграцію.
13. У запереченнях на касаційну скаргу представник відповідача просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін. 
Зазначає, що позивачем у заяві про надання дозволу на імміграцію подано недостовірні відомості.
РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
14. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.07.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017.
15. Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали касаційної скарги К/800/21895/17 за правилами пункту 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" цього кодексу.
16. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2018 для розгляду справи № 823/291/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Білоус О.В., судді: Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.
17. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівником секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30.05.2019 №529/0/78 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до складу іншої судової палати судді-доповідача  Білоуса О.В.
18. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2019 для розгляду справи № 823/291/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
19. Ухвалою судді Верховного Суду від 18.12.2019 дану адміністративну справу прийнято до провадження в складі зазначеної колегії та призначено її до попереднього касаційного розгляду.
IІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
20. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач 10.12.2016 звернувся до Корсунь-Шевченківського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області із заявою про надання дозволу на імміграцію та з визначеними Законом України «Про імміграцію» документами.
21. Заява позивача листом Корсунь-Шевченківського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 10.12.2016 №1352 направлена до управління Державної міграційної служби України в Черкаській області.
22. За результатами розгляду матеріалів позивача головним спеціалістом відділу у справах іноземців та осіб без громадянства управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Білан І.Г. встановлено, що позивач звернувся із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки є повнорідним братом громадянина України.
23. Начальником управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Шапран І.В. 18.01.2017 прийнято рішення №08-06/3 про відмову в наданні дозволу позивачу на імміграцію в Україну.
24. Рішення управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про відмову в наданні дозволу позивачу на імміграцію в Україну прийнято відповідно до пункту 4 частини 1 статті 10 Закону України «Про імміграцію».
25. Рішення №08-06/3 від 18.01.2017 мотивовано тим, що у поданих документах позивача відсутні відомості про те, що він є повнорідним братом громадянки України ОСОБА_3 , оскільки під час проведення перевірки відповідачем поданих позивачем документів було встановлено, що у громадянки України ОСОБА_3 та позивача різні батьки. 
ІІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування
26. Конституція України.
26.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
27.     Закон України «Про імміграцію» від 07.06.2001 № 2491-III.
27.1. У статті 1 Закону України «Про імміграцію» встановлено, що імміграція -        це        прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без        громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне        проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.
27.2. Згідно ст. 4 Закону України «Про імміграцію» квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів: 1) діячі науки та культури, імміграція яких відповідає інтересам України; 2) висококваліфіковані спеціалісти і робітники, гостра потреба в яких є відчутною для економіки України; 3) особи, які здійснили іноземну інвестицію в економіку України іноземною конвертованою валютою на суму не менше 100 (ста) тисяч доларів США; 4) особи, які є повнорідними братом чи сестрою, дідом чи бабою, онуком чи онукою громадян України; 5) особи, які раніше перебували в громадянстві України; 6) батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти; 7) особи, які безперервно проживали на території України протягом трьох років з дня встановлення їм статусу особи, яка постраждала від торгівлі людьми; 8) особи, які прослужили у Збройних Силах України три і більше років.
27.3. Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: 1) одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України; 2) особам, які є опікунами чи піклувальниками громадян України, або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України; 3) особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням; 4) особам, імміграція яких становить державний інтерес для України; 5) закордонним українцям, подружжям закордонних українців, їх дітям у разі їх спільного в`їзду та перебування на території України.
27.4. Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про імміграцію» для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Крім зазначених документів подаються: для осіб, зазначених у    пункті 4    частини другої та у    пункті 1    частини третьої статті 4 цього Закону, - копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки з громадянином України.
Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.
27.5. Згідно вимог статті 10 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію не надається: 1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; 2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено; 3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; 5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України; 6) в інших випадках, передбачених законами України.
27.6. Відповідно до статті 14 Закону України "Про іміграцію" особа може повторно подати заяву про надання дозволу на імміграцію не раніше ніж через рік з дня прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію чи його скасування.
28. Сімейний кодекс України.
28.1. Відповідно до положення частини другої ст. 26 Сімейного кодексу України, зокрема, повнорідними є брати і сестри, які мають спільних батьків. Неповнорідними є брати і сестри, які мають спільну матір або спільного батька.
29. Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 № 1983.
29.1. Згідно з абзацом 2 підпункту 2 пункту 2 Порядку №1983 провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983, рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні органи ДМС (далі - територіальні органи) - стосовно іммігрантів, які підпадають під квоту імміграції (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС), а саме осіб, які є повнорідними братом чи сестрою, дідом чи бабою, онуком чи онукою громадян України.
29.2. Відповідно до п. 12 Порядку №1983 територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію, зокрема, формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.
29.3. Відповідно до п. 14 Порядку №1983, територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.
IV. Позиція Верховного Суду
30. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15.12.2017 (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
31. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
32. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
33. Оцінюючи доводи касаційної скарги колегія суддів Верховного Суду виходить з наступного. 
34. Так, умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України «Про імміграцію» та нормами Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень.
35. У ст. 4 Закону України «Про імміграцію» встановлено, що квоти імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по окремих категоріях іммігрантів. При цьому заявник, залежно від обраної на підставі ст. 4 Закону України «Про імміграцію» квоти імміграції по категоріях іммігрантів, при поданні заяви зобов`язаний надати додаткові документи. 
36. У випадку, визначеному у п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», заяву про надання дозволу на імміграцію мають право подати  особи, які є повнорідними братом чи сестрою, дідом чи бабою, онуком чи онукою громадян України.
37. У такому випадку на заявника відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про імміграцію» покладено обов`язок додати до заяви копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки з громадянином України.
38. Тобто, до заяви про надання дозволу на імміграцію з підстав, визначених п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» мають бути додані копії документів, що засвідчують існування повнорідних братів чи сестер, діда чи баби, онука чи онуки громадян України.
39. Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач подав відповідачу заяву про надання дозволу на імміграцію з підстав, визначених п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» та додав документи щодо наявності у нього повнорідної сестри - громадянки України. 
40. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що аналіз положень пунктів 12-14 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, дає підстави для висновку, що у відповідача наявний обов`язок при розгляді документів заявника, перевіряти обставини стосовно іммігрантів, які підпадають під квоту імміграції з підстав, визначених у ст. 4 Закону України «Про імміграцію», які повідомлені ними самостійно на підставі доданих до заяви документів.  
41. Як слідує з матеріалів справи та правильно встановлено судом апеляційної інстанції, у заяві про надання дозволу на імміграцію відсутні достовірні відомості та їх документальне підтвердження щодо наявності у позивача повнорідних сестри та/або брата - громадян України. При цьому вказано про наявність підстав про надання відповідного дозволу на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про імміграцію" та зазначено відомості та додані документи щодо сестри-громадянки України ОСОБА_3 , яка відповідно до Сімейного кодексу України не є повнорідною. 
42. Відповідачами під час розгляду поданих позивачем документів виявлено, що позивач зазначив у заяві як повнорідну сестру ОСОБА_3 , яка не може вважатися такою для позивача на підставі ч. 2 ст. 26 Сімейного кодексу України, оскільки відповідно до свідоцтв про народження позивача ОСОБА_3 у них різні батьки. Таким чином, подані заявником відомості було перевірено відповідачем належним чином та в межах. 
43. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що ненадання заявником документальних доказів щодо наявності підстав для надання дозволу на імміграцію на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4  Закону України «Про імміграцію» є підставою для правових наслідків, визначених у статті 10 вказаного Закону щодо відмови в наданні дозволу на імміграцію, зокрема і з тих підстав, що особа в заяві про надання дозволу на імміграцію зазначила свідомо неправдиві відомості. 
44. За такого правового врегулювання та обставин справи, Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду про обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідача.
45. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновки суду апеляційної інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
46. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
47. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.  Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною є остаточною і не оскаржується.

...........................
...........................
...........................
Жук  А. В.
Мартинюк Н. М.
Мельник-Томенко Ж. М.,
Судді Верховного Суду