Ухвала
 
19 лютого 2020року
м. Київ
справа № 524/3415/17
провадження № 51 - 307 ск 20
Верховний Суд колегією суддівДругої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 
27 травня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 жовтня 
2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012170440000072,
встановив:
23 січня 2020 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду                   касаційну скаргу представника потерпілої через її невідповідність вимогам 
пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також, представнику потерпілої ОСОБА_5 було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі,  яка її подала.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду ОСОБА_5 направив нову касаційну скаргу проте приписів ст. 427 КПКне дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.
Підстави для скасування або зміни судових рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_5 порушує питання про скасування виправдувального вироку Автозаводського районного суду 
м. Кременчука від 27 травня 2019 року та ухвали Полтавського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. При цьому не наводить таких порушень КПК, які були 
б безумовними підставами, відповідно до положень ст. 412 КПК, для скасування виправдувального вироку.
Проте, на обґрунтування своїх доводів,  ОСОБА_5 знову посилається 
на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які встановлені на підставі досліджених судом доказів, 
що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно                            до ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої                            та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, тому відсутність у ній обґрунтування з підстав передбачених у ст. 438 КПК, про що було наголошено представнику потерпілої ОСОБА_5 в ухвалі Верховного Суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин, касаційна скарга разом з усіма доданими до неї документами підлягає поверненню.
Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Автозаводського районного суду 
м. Кременчука від 27 травня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_6                                         ОСОБА_3