Ухвала
іменем України
12 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 690/223/18
провадження № 51-1175 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючої                          ОСОБА_1 ,
суддів                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши повторне клопотання засудженого ОСОБА_4  про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від  10  січня 2019 року та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року,
встановив:
На адресу Суду 10 лютого 2020 року від ОСОБА_4 надійшло клопотання 
в якому знову міститься вимога про поновлення строку касаційного оскарження вказаних судових рішень. 
Суть доводів ОСОБА_4 у клопотанні зводиться до того, що його необґрунтовано засуджено, він не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом встановленого законом строку, а сподівався на оскарження судових рішень захисником. Проте, такі доводи засудженого, як підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, вже були предметом розгляду Суду, який ухвалою від 21 січня 2020 року відмовив ОСОБА_4 у поновленні вказаного строку і відповідно до ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі –КПК) повернув йому касаційну скаргу.
Виходячи з положень ст. 129 Конституції України, насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження – у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції. За правилами ч. 3 ст. 429 вказаного Кодексу у разі пропущення зазначеного строку та за відсутності клопотання про його поновлення, поданого разом із касаційною скаргою, або Суд не знайшов підстав для його поновлення, скарга підлягає поверненню особі, яка її подала. 
За матеріалами провадження за скаргою, вирок щодо ОСОБА_4 набрав законної сили 11 липня 2019 року. Однак клопотання засудженим подано лише 
05 лютого 2020 року (згідно з відміткою ДУ «Старобабанівська виправна колонія № 92), тобто після закінчення встановленого законом строку касаційного оскарження. Хоча в новому зверненні і міститься вимога про поновлення процесуального строку, однак при цьому не обґрунтовано поважності причин його пропуску.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до Суду у строк, визначений законом. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником. 
Натомість у проханні ОСОБА_5 не відображено фактичних даних, які об`єктивно унеможливлювали йому звернутись у строк, передбачений законом із касаційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст. 427 КПК, з урахуванням положень статей 433, 436, 438 цього Кодексу.
При цьому факт незгоди з судовими рішеннями та вкотре посилання ОСОБА_4 на те, що він сподівався на оскарження судових рішень захисником є неспроможними, оскільки 27 серпня 2019 року Суд розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_4 на оскаржувані судові рішення відмовив 
у відкритті касаційного провадження. 
Отже, у задоволенні прохання ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження рішень місцевого та апеляційного судів слід відмовити. 
Керуючись ст.429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, а клопотання повернути особі, яка його подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_7                              ОСОБА_3