ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/349/20 Справа № 176/215/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року         Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
за участю секретаря - Синенка Є.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою 
               Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», 
на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИЛА: 

       ПАТ КБ «Приватбанк» у січні 2019 року звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором /а.с.4-7/.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30 травня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку з визначенням розміру процентної ставки та строків виконання зобов`язання за даним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, видавши позичальнику кредитну картку з відповідним лімітом. Позичальник свої обов`язки системно не виконував, у зв`язку з чим станом на 17 грудня 2018 року утворилася заборгованість. Посилаючись на порушення умов кредитного договору, у зв`язку з чим виникла необхідність захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами та враховуючи наведені обставини наполягає на їх задоволені.
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року відмовлено в задовлені заявлених позовних вимог /а.с.106-107/.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону на які банк посилалася у своїй позовній заяві /а.с.116-121/.
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30 травня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, на підставі особистої заяви відповідача. За умовами договору  ОСОБА_1  отримав від банку кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а.с.18/.
Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, випустивши та надавши відповідачу кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів в розмірі 1 500 грн.
В наданій банком анкеті-заяви є відмітки про отримання позичальником кредитної картки за номером НОМЕР_1 . 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Враховуючи наведені обставини колегія суддів приходить до висновку про доведеність виниклих кредитних правовідносин між сторонами за спірним договором.
У порушення умов кредитного договору від 30 травня 2006 року, позичальник свої зобов`язання виконував неналежним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Звертаючись з позовними вимогами банк надав суду розрахунок заборгованості, яка станом на 17 грудня 2018 року складає 20 851, 92 грн., з яких 1 181, 98 грн. - заборгованість за кредитом, 2 337, 91 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 15 862, 89 грн. - заборгованість за пенею , а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 969, 14 грн. 
Проте повністю за даним розрахунком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.
В своїй анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк від 30 травня 2006 року на отримання кредитної картки із встановленим лімітом кредитних коштів, відповідач підписав пункт, відповідно до якого він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку які були надані йому в письмовому вигляді. Також, зазначено, що своїм підписом відповідач підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку.
З матеріалів справи вбачається, що надані до позовної заяви банком дані умови підписані лише головою ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 , тоді як підпис позичальника на вказаних умовах відсутній, як і зазначення дати їх підписання.
Враховуючи дані обставини колегія суддів приймає до уваги лише умови кредитування визначені підписаною позичальником анкетою-заявою. 
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до підписаної анкети-заявки сторони узгодили розмір відсоткової ставки у розмірі 3% на місяць, тобто 36% на рік за користування кредитними коштами.
З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17 грудня 2018 року, у відповідача виникла заборгованість у розмірі у розмірі 3 519, 89 грн., з яких заборгованість за кредитом - 1 181, 98 грн., заборгованість по відсоткам - 2 337, 91 грн., яка підлягає стягненню на користь банку. 
Також з розрахунку заборгованості вбачається, що банком нараховано заборгованість за штрафом, пенею та комісією, тоді як в анкеті-заявці підписаної позичальником відсутня інформація щодо нарахування даної неустойки, тому дані позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Нормами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
       Таким чином, враховуючи наведені норми закону, умови договору, невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення використаних кредитних коштів, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість, яка станом на 17 грудня 2018 року складає 3 519, 89 грн., з яких заборгованість за кредитом - 1 181, 98 грн., заборгованість по відсоткам - 2 337, 91 грн.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог банку.
Відповідно до вимог ст..141 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню сума 810, 68 грн., в рахунок відшкодування судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - задовольнити частково. 
Заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року - скасувати. 
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 травня 2006 року станом на 17 грудня 2018 року у розмірі 3 519, 89 грн., з яких заборгованість за кредитом - 1 181, 98 грн., заборгованість по відсоткам - 2 337, 91 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, судовий збір у розмірі 810, 68 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                                Т.Р. Куценко 
Судді:                                                                        Е.Л. Демченко                                                                                         М.О. Макаров