П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
23 січня 2019  року                                                                         м. Київ
                                                                                              Справа №761/46158/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                                   судді-доповідача   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи:     позивач          ОСОБА_1 
           відповідач     Приватне акціонерне товариство «Українська                                       страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 
                        треті особи    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
 
Справа №761/46158/18	 	 	
№ апеляційного провадження:22-ц/824/2108/2020	 	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.	 	
розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1   на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухваленого суддею Піхур О.В. 17 липня 2019 року, повний текст рішення виготовлено 26 серпня 2019 року в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська             страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування ,-
 
В С Т А Н О В И В:
            У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1  звернувся до Шевченківського  районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування.
            В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що  27 листопада 2017 року близько 23 год. 00 хв на 230 км. + 600 м. автодороги Київ - Одеса, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «VOLVO FН440», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом платформою марки «Goldhofer», номерний знак НОМЕР_2 , який перевозив негабаритний вантаж у вигляді комбайну «Mazssey Ferguson MF7282» із жниваркою до нього, під час виконання маневру повороту праворуч (заїзд на шиномонтаж) не пересвідчився, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до інших осіб, виконуючи маневр повороту праворуч не врахував габариту вантажу (жниварка від комбайна), який виступив на крайню ліву смугу руху, внаслідок чого відбулося зіткнення із напівпричепом марки «Кrоnе», номерний знак НОМЕР_3 , який рухався у складі транспортного засобу марки «Renault», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди напівпричеп марки «Кrоnе», номерний знак НОМЕР_3 , зазнав механічних пошкоджень.
Оскільки станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу марки «VOLVO FН440», номерний знак НОМЕР_1 , була забезпечена полісом обов`язкового страхування №АК/6680001, 30 травня 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування.
Листом від 20 червня 2018 року за вих. №3950 ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» позивача повідомлено про виплату страхового відшкодування в сумі 45 000 грн., що становить 50 % від розміру страхового відшкодування, у зв`язку із тим, що ДТП відбулася з вини обох водіїв, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Позивач вважає, що рішення страхової компанії про виплату 50% є протиправним.
            У зв`язку з чим, просив стягнути з відповідача на користь позивача 45000 грн. страхового відшкодування, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.
            Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2019 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до ПрАТ  «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування.
            Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким  позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального закону. 
            Зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи.
            Зокрема, не надав належної оцінки постановам Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 квітня 2018 року та Апеляційного суду Херсонської області від 20 липня 2018 року з яких вбачається, що суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді  справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не досліджували  матеріалів про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_3 , не надавали оцінки доказам щодо наявності або відсутності в його діях адміністративного правопорушення, а відтак не встановлювали факт наявності чи відсутності  в його діях порушення правил дорожнього руху та відповідно складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Суди в цій справі формально закрили провадження з підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення, не досліджуючи наявності чи відсутності  в діях ОСОБА_3 порушення привал дорожнього руху, що вбачається з мотивувальної частини вказаних постанов.
Однак, суд першої інстанції не встановив, що прийняте рішення ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»  про виплату 50% страхового відшкодування є протиправним, оскільки до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП  притягнуто лише водія ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 травня 2018 року, окрім цього вина ОСОБА_3 не встановлена та повністю спростовується даною постановою.
Сторони правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України не скористались.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.117-121).
Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.
            Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.
За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.
Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.
За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.
Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).
            Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що постановою судді Голопристанського районного суду від 04 квітня 2018 року провадження відносно ОСОБА_3. за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, а таке рішення не спростовує факт наявності вини ОСОБА_3 , при цьому у судовому засіданні при розгляді даної справи позивачем не було надано доказів відсутності вини ОСОБА_3 , матеріали справи свідчать про наявність вини обох водіїв при ДТП.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Встановлено, що 27 листопада 2017 року близько 23 год. 00 хв. на 230 км. + 600 м. автодороги Київ - Одеса, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «VOLVO FН440», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом платформою марки «Goldhofer», номерний знак НОМЕР_2 , який перевозив негабаритний вантаж у вигляді комбайну «Mazssey Ferguson MF7282» із жниваркою до нього, під час виконання маневру повороту праворуч (заїзд на шиномонтаж) не пересвідчився, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до інших осіб, виконуючи маневр повороту праворуч не врахував габариту вантажу (жниварка від комбайна), який виступив на крайню ліву смугу руху, внаслідок чого відбулося зіткнення із напівпричепом марки «Кrоnе», номерний знак НОМЕР_3 , який рухався у складі транспортного засобу марки «Renault», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди напівпричеп марки «Кrоnе», номерний знак НОМЕР_3 , зазнав механічних пошкоджень.
Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу марки «VOLVO FН440», номерний знак НОМЕР_1 , була забезпечена полісом обов`язкового страхування №АК/6680001, 30 травня 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування.
Листом від 20 червня 2018 року за вих. №3950 ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» позивача повідомлено про виплату страхового відшкодування в сумі 45 000 грн., що становить 50 % від розміру страхового відшкодування, у зв`язку із тим, що ДТП відбулася з вини обох водіїв, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України підставою звільнення від доказування є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Закриття провадження в справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою правопорушення передбаченого КУпАП, закриття справи можливе у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього КУпАП.
Встановлено, що постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від        14 травня 2018 року постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2018 року, якою провадження в справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП,  скасовано та прийнято нову постанову, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с.6-9)
Постановою, Апеляційного суду Херсонської області від 20 липня 2018 року, апеляційну скаргу  ОСОБА_3 на постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 квітня 2019 року, якою провадження  по адміністративній справі  відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, залишено без задоволення, а постанову без змін.  
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин,  відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до  за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі  закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
 З правового аналізу вказаних норм вбачається, що застосування п. 7 ст. 247 КУпАП  можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення  , адже у разі відсутності  вини особи в скоєні дорожньо-транспортної пригоди  провадження підлягає припиненню на підставі пой ч.1 ст. 247 КУпАП - через відсутність  події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує  факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надана позивачем ОСОБА_1 до позову постанова Апеляційного суду Херсонської області від 20 липня 2018 року, на підтвердження своїх вимог, лише підтверджує наявність у діях ОСОБА_3 складу  адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП , оскільки зі змісту зазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_3 просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 04  квітня 2018 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі  у зв`язку з відсутністю й його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволення позовних вимоги відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2019 року  -  залишити без змін.
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Суддя-доповідач:                                         А.М. Стрижеус 
 
Судді:                                                            Л.Д. Поливач
            
                                                                                   О.І. Шкоріна