УХВАЛА

27 січня 2020 року 
Київ
справа №826/5573/18
адміністративне провадження №К/9901/2444/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.05.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2019 у справі №826/5573/18 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві,  Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві  про визнання неправомірною та скасування вимоги, визнання дій протиправними та скасування постанов,

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у м.Києві, Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-118423-17 від 12.01.2018 на суму 268452,98грн., визнання  протиправними дій посадових осіб відповідача щодо складання та пред`явлення вимоги від 12.01.2018 №Ф-118423-17 та скасування постанов державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 12.03.2018 про відкриття виконавчого провадження №  55956841 та про арешт майна боржника.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.05.2019, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позов задоволено; визнано протиправними дії посадових осіб Головного управління Державної фіскальної служби України в м.Києві щодо складення та пред`явлення вимоги №Ф-118423-17 від 12.01.2018 про сплату боргу (недоїмки) по сплаті єдиного соціального внеску; визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби України в м.Києві від 12.01.2018 №Ф-118423-17 про сплату боргу (недоїмки) по сплаті єдиного соціального внеску; визнано протиправними та скасовано постанову держаного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Терещук Тетяни Іванівни про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2018 у виконавчому провадженні №55956841 та постанову про арешт майна боржника від 12.03.2018 у виконавчому провадженні №55956841.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2019 скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 12.03.2018  про відкриття виконавчого провадження №  55956841 та про арешт майна боржника й прийнято в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення залишене без змін.

Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, яка зареєстрована в автоматизованій системі документообігу Суду 20.01.2020.

В той же час статтею 129 Конституції України як одну з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт сьомий частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який також відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, та стаття 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Механізм же реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано Главою 2 Розділу ІІІ КАС України.

Так, статтею 328 КАС України унормовані питанні стосовно права на касаційне оскарження, за змістом частини першої якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Отже за змістом наведених законодавчих приписів право на касаційне оскарження судового рішення мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, однак лише у визначених законом випадках.

В свою чергу відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України в редакції, чинній на час подання цієї касаційної скарги, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За визначенням пункту двадцятого частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною ж шостою статті 12 КАС України визначено перелік категорій справ незначної складності, який, втім не є вичерпним й, при цьому за змістом пункту десятого названої норми процесуального закону для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас згідно з положеннями частини четвертої статті 12, частини четвертої статті 257 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи (не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження) у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У Кодексі адміністративного судочинства України термін "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб" вживається у значенні - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (пункт 24 частини першої статті 4 КАС України).

За наведеного, зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет доказування у даній справі, суб`єктний склад її учасників, а також з огляду на оскарження позивачем рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що загалом не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Разом з тим матеріали касаційної скарги не дають підстав для висновку щодо необхідності застосування, у даному випадку, підпунктів "а"-"г" пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити.

Керуючись статтями 328, 333 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.05.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2019 у справі №826/5573/18 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві, Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про  визнання неправомірною та скасування вимоги, визнання дій протиправними та скасування постанов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду