ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Постанова
Іменем України
15 січня 2020 року м. Херсон
справа № 658/1494/19
провадження № 22-ц/819/283/20
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого - Радченка С.В.,
суддів: Бездрабко В.О., Вейтас І.В.,
розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження апеляційну скаргу  Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 жовтня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Терещенка О.Є., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції
У квітня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідно до укладеного договору від 04.12.2009 року відповідач отримала кредит у розмірі 2900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 27.03.2019 року виникла заборгованість у загальному розмірі 16251,80 грн., яка складається з: 726,65 грн. заборгованість за тілом кредита, 3984,76 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 8641,14 грн., на-рахованої пені за прострочення зобов`язання, 1649,16 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 750,09 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань та заборгованості не погашає, в зв`язку з чим просили стягнути з неї на користь банку вищевказану заборгованість та судовий збір. 
Заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 726,65 грн., а також 86 грн. судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На зазначене рішення суду АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій представник просить рішення суду скасувати і ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі, дійшов помилкового висновку відсутність підстав для стягнення відсотків по кредиту.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Згідно з договором №б/н від 04.12.2009 року позивач надав відповідачу кредит в сумі 2900 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Всупереч умов кредитного договору відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту, сплати процентів і комісії, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед кредитором.
Згідно наданого банком розрахунку станом на 27.03.2019 року виникла заборгованість у загальному розмірі 16251,80 грн., яка складається з: 726,65 грн. заборгованість за тілом кредита, 3984,76 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 8641,14 грн., на-рахованої пені за прострочення зобов`язання, 1649,16 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 750,09 грн. - штраф (процентна складова).
Позиція апеляційного суду.
Згідно частини першої ст. 368 ЦПК України в апеляційному суді справа розглядається за правилами розгляду спав у суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.
За частиною третьою ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи, що справа є малозначною, її розгляд здійснюється у письмовому провадженні, без виклику сторін.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 04 грудня 2009 року укладений кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
За вказаним кредитним договором відповідачці 04.12.2009 року видана кредитна картка № НОМЕР_1 зі строком дії до жовтня 2013 року, а потім кредитна картка за номером НОМЕР_2 зі строком дії до серпня 2017 року (а.с.78).
Із довідки про умови кредитування, вбачається, що відповідачу визначено базову процентну ставку в місяць - 3 %, , яка підписана відповідачем. Також передбачена сплата пені та штрафів за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с.13).
ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком банку станом на 27.03.2019 року становить 16251, 80 грн., яка складається із: 726, 65 грн. - заборгованість за кредитом, 3984, 76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8641, 14 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1649, 16 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи у розмірі 500, 00 грн. - фіксована частина та 750, 09 грн. - процентна складова. Заборгованість за нарахованими відсотками відсутня.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що анкета-заява, Умови та Правила надання банківських послуг складають договір. 
Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Нормативно-правове обґрунтування
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятій 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Отже, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
       За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь Банку з відповідачки заборгованості, яка нарахована відповідно до пунктів, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг є обґрунтованим, оскільки підтверджуються встановленими обставинами справи. Це стосується заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 3984, 76 грн.
       Також вірними є висновки суду про наявність підстав для стягнення з відповідачки 726, 65 грн. заборгованості за тілом кредиту, оскільки отримання останньою кредитних коштів підтверджується письмовими доказами.
       Разом з тим, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з тих же підстав в частині стягнення на користь Банку неустойки є невірними через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Так, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», яка підписана позичальником 04.12.2009 року передбачено сплату неустойки у вигляді пені за несвоєчасне погашення заборгованості, а також штрафів у вигляді фіксованої суми та процентної складової від суми заборгованості.
Таким чином, у цій справі сторони обумовили у письмовому вигляді сплату неустойки за несвоєчасне погашення заборгованості.
Проте, колегія суддів зважає на наступні обставини. 
З довідки про умови кредитування вбачається, що неустойка, сплату якої обумовили між собою сторони складається із пені, яка розраховується за формулою: базова процентна ставка за договором плюс 1 % від суми заборгованості, а також із суми штрафів у вигляді фіксованої частини та процентної складової. 
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного договору, зафіксованими в довідці про умови кредитування передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, цими ж умовами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Крім того, в розрахунку заборгованості Банк також виділяє окремим видом заборгованість зі сплати пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.
Ураховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому на користь Банку підлягає стягненню лише нарахована пеня за прострочене зобов`язання в сумі 8641, 14 грн. розмір якої не спростовано відповідачем .
Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, тому колегія суддів дійшла висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження та про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині стягнення заборгованості за неустойкою з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем в справі сплачено 1921 грн. судового збору в суді першої інстанції та 2881,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 4802, 50 грн. У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та частковим задоволенням позовних вимог на суму 9367, 79 грн., що становить 57,6 % від заявленої суми позову, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2766, 24 грн.
Керуючись статтями 141, 367, 369, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29.10.2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за неустойкою (пенею) скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості за неустойкою (пенею) задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 8641, 14 грн. пені за прострочене зобов`язання. 
В іншій частині рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29.10.2019 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 2766, 24 грн. витрат по оплаті судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С.В. Радченко

Судді В.О. Бездрабко 

І.В. Вейтас