ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року 
м. Київ

Справа №  914/1605/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Губенко Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Чупрій А.П.,

представників учасників справи:
позивача -  Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго" (далі -Підприємство, скаржник, позивач) - не з`явився, 
відповідача - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз"
(далі - Товариство, відповідач) -  Богдан С.В. адвокат, свід. від 06.02.2018 №000927,

розглянув касаційну скаргу Підприємство
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.07.2019  (головуючий    - суддя Король М.Р., судді: Крупник Р.В. і Горецька З.В.)  та 
постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 (головуючий    - суддя Скрипчук О.С., судді: Кравчук Н.М. і Мирутенко О.Л.) 

зі справи №    914/1605/18
за позовом Підприємства 
до Товариства
про визнання недійсним рішення та скасування оперативно-господарської санкції.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.          Короткий зміст позовних вимог, ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

1.1.          У серпні 2018 року Підприємство звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства про: визнання недійсним рішення від 31.07.2018 Центральної комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС про задоволення акта про порушення від 22.03.2018 № 80 (бланк 003625); скасування вжитої Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» оперативно-господарської санкції відносно Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» у вигляді здійснення донарахування обсягів необлікованого об`єму природного газу в розмірі 1449,325 м3 за період із 01.03.2018 по 03.04.2018 на суму 17225146,90 грн (з урахуванням прийнятої 20.11.2018 судом заяви про зміну предмета позову).

1.2.          Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.07.2019 закрито провадження у справі, стягнуто з Товариства на користь Підприємства 25  000  грн судових витрат.

1.3.          Суд першої інстанції, врахувавши те, що: відповідачем скасовано акт про порушення Кодексу ГРМ від 22.03.2018 №003625, на підставі якого Товариством складено акт-розрахунок від 31.07.2018 та донараховано позивачу обсяги необлікованого об`єму природного газу в розмірі 1449,325 тис. м^3 за період із 01.03.2018 по 03.04.2018 на суму 17225146,90грн; відповідачем скасовано рішення Центральної комісії з розгляду актів про порушення споживачами вимог Кодексу ГРС від 31.07.2018 №11/07 про задоволення акта про порушення від 22.03.2018 №80 (бланк 003625); наслідком скасування вищевказаних рішення та акта є відсутність правових підстав для нарахування оперативно-господарських санкцій, - дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі №    914/1605/18 у зв`язку з відсутністю предмета спору. 

1.4.          Названа ухвала місцевого господарського суду оскаржена Підприємством до Західного апеляційного господарського суду в частині вирішення питання про стягнення судових витрат.

1.5.          Постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 апеляційну скаргу Підприємства залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.07.2019 у справі № 914/1605/18 в частині стягнення з Товариства на користь Підприємства 25 000 грн судових витрат залишено без змін.

1.6.          Приймаючи постанову суду апеляційної інстанції виходив з того, що: 
-    позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовною заявою у цій справі в серпні 2018 року, а договір про надання правової допомоги № 12/11-1 підписаний лише у листопаді 2018, а саме 20.11.2018, тому відхилив як необґрунтовані твердження Підприємства про те, що Адвокатське бюро «Романа Посікіри» надавало йому послуги в період з 17.07.2018 по 02.10.2018; 
-    позовна заява від 23.08.2018 у справі № 914/1605/18 підписана представником ЛКП «Залізничнетеплоенерго» Стареньким О.С. Участь в судових засіданнях 09.10.2018 брав Дмитрук М.О., а 20.11.2018 - Старенький О.С. на підставі довіреностей № 10-7 від 11.01.2018 та №10/1006 від 25.06.2018 як юрисконсульт та начальник юридичного відділу підприємства позивача відповідно;
-    адвокат Посікіра Р.Р. брав учать у шести судових засідання в приміщені Господарського суду Львівської області по розгляду справи №    914/1605/18: 03.12.2018, 18.12.2018, 30.01.2019, 21.02.2019, 05.03.2019, 26.06.2019, що відображено та підтверджено в підписаних між сторонами адвокатом та позивачем актах № 1, 2, 4 приймання-передачі наданих послуг за договором від 20.11.2018;
-    в матеріалах справи відсутній підписаний між сторонами договору акт приймання-передачі наданих бюро послуг в суді апеляційної інстанції;
-    судові рішення у цій справі в касаційному порядку не переглядалися, тому підстави для стягнення з відповідача 12 000 грн за послуги з представництва клієнта в суді касаційної інстанції та пов`язані із такими відсутні.

2.          Короткий зміст вимог касаційних скарг

2.1.          У касаційній скарзі до Верховного Суду Підприємство просить скасувати ухвалу  Господарського суду Львівської області від 24.07.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 у справі №    914/1605/18 у частині вирішення питання про стягнення судових витрат,  ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 82000  грн судових витрат, в тому числі у зв`язку із розглядом справи в касаційному суді.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

3.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

3.1.          Скаржник вважає, що оскаржувані ухвала та постанова судів попередніх інстанцій є незаконними в частині розподілу витрат на правову допомогу, оскільки постановлені з порушенням норм процесуального права, а саме статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) і неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме статей 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статей 627, 628, частини другої та третьої статті 631, частини першої та другої статті 632 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

3.2.          Підприємство зазначає, що сума гонорару адвоката за надані послуги визначена договором про надання правової допомоги та є незмінною і не залежить від тривалості розгляду справи. На підтвердження виконання умов договору позивач сплатив на рахунок адвокатського бюро обумовлену суму гонорару, що підтверджується платіжним дорученням від 27.11.2018 №    7221 та рахунком на оплату послуг від 21.11.2018. Детальний перелік наданих послуг зазначено в актах 17.12.2018 №    1,  від 25.02.2019 №2,  від 15.05.2019 №3, від 04.07.2019 №4.

3.3.          Скаржник вважає, що враховуючи ту обставину, що адвокатом позивача надавалися послуги з представництва Підприємства в суді першої та апеляційної інстанції згідно з договором від 20.11.2018 №12/11-1, а гонорар визначено у фіксованому розмірі, то відповідно, на думку скаржника, настали підстави і для стягнення з відповідача витрат позивача на правову допомогу у зв`язку із представництвом його інтересів у Господарському суді Львівської області, так і в Західному апеляційному господарському суді.

3.4.          Скаржник вказує на те, що відповідач не подавав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, а просив суд відмовити у стягнення такої компенсації у зв`язку із закриттям провадження у справі та більше того, без наведення будь-яких доказів неспівмірності гонорару адвоката з предметом спору чи меншого розміру гонорару адвоката в аналогічних справах.

4.          Позиція, викладена у відзиві на касаційну скаргу

4.1.          Товариство 11.11.2019 направило на адресу Касаційного господарського суду відзив на касаційну скаргу в якому просить залишити в силі оскаржувані ухвалу та постанову судів попередніх інстанцій, а у задоволенні касаційної скарги Підприємства відмовити з огляду на необґрунтованість доводів викладених у ній.

4.2.           Товариство вказує на те, що договір про надання правових послуг був укладений сторонами лише 20.11.2018, тоді як позивач зазначає про те, що адвокатським бюро надавалися йому послуги в період з 17.07.2018 по 02.10.2018, згідно з переліком викладеним в акті від 17.12.2018.

4.3.          Крім того, позовна заява у справі підписана представником Підприємства - Стареньким О.С., участь у судових засіданнях 09.10.2018 брав Дмитрук М.О., а 20.11.2018 - Старенький О.С. на підставі довіреностей від 11.01.2018 №    10-7 від 25.06.2018 №10/1006 як юрисконсульт та начальник юридичного відділу Підприємства відповідно. Адвокат Посікіра Р.Р. брав участь лише у шести судових засіданнях. 

5.          РОЗГЛЯД СПРАВИ ВЕРХОВНИМ СУДОМ 

5.1.          Склад суду касаційної інстанції змінювався відповідно до наявних у справі витягів з протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 

5.2.          Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 25.11.2019 у зв`язку з перебуванням судді Булгакової І.В. у відпустці призначено повторний автоматичний розподіл судової справи №    914/1605/18, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуючий), Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

5.3.          Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 27.11.2019 у зв`язку з запланованою участю у круглому столі судді Львова Б.Ю. призначено повторний автоматичний розподіл судової справи №    914/1605/18, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуючий), Бенедисюк І.М. і Губенко Н.М.

5.4.          Підприємство 11.11.2019 направило на адресу Касаційного господарського суду заяву про долучення доказу у справі, відповідно до якої, позивач просить долучити до матеріалів справи копію акта від 28.10.2019 № 5 на підтвердження надання послуг за договором від 20.11.2018 №    12/11-1, серед іншого у суді касаційної інстанції. Подану копію акта від 28.10.2019 № 5, суд касаційної інстанції приєднав до матеріалів справи, оцінка якому надаватиметься судом під час розгляду касаційної скарги з урахуванням положень частини другої статті 300 ГПК України.

6.          СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1.          Підприємство звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства про визнання недійсним рішення від 31.07.2018 Центральної комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС про задоволення акта про порушення від 22.03.2018 №80 (бланк 003625) та скасування оперативно-господарської санкції стосовно ЛКП «Залізничнетеплоенерго» у вигляді здійснення донарахування обсягів необлікованого об`єму природного газу в розмірі 1449,325 тис. м^3 за період із 01.03.2018 по 03.04.2018 на суму 17 225 146,90 грн.

6.2.          Під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивач 04.12.2018 подав до суду заяву про уточнення розміру судових витрат, в якій вказав, що орієнтована сума судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у справі №    914/1605/18 становитиме 45 000 грн. Надалі, позивач подав на розгляд суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надання професійної правничої допомоги.

6.3.          Товариство 21.02.2019 подало до суду першої інстанції заперечення на заяву про стягнення професійних витрат на професійну правничу допомогу.

6.4.          Підприємство 28.02.2019 подало на розгляд суду заяву про уточнення розміру судових витрат, в якій просив суд стягнути з відповідача 45 000 грн витрат на правову допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді першої інстанції.

6.5.          Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.03.2019 закрито провадження у справі № 914/1605/18, стягнуто з Товариства на користь Підприємства 16 000 грн витрат на адвокатську допомогу.

6.6.          Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.05.2019: апеляційну скаргу Підприємства задоволено; апеляційну скаргу Товариства задоволено частково; ухвалу Господарського суду Львівської області від 05.03.2019 у цій справі скасовано; справу направлено на розгляд до Господарського суду Львівської області.

6.7.          Підприємство 24.06.2019 подавав до суду першої інстанції заяву про уточнення розміру судових витрат, в якій просив суд стягнути з відповідача 82000 грн витрат на правову допомогу відповідно до сплаченого позивачем на рахунок адвоката гонорару, та надалі долучив до матеріалів справи додаткові докази на підтвердження надання правничих послуг.

6.8.          У запереченнях на заяву про уточнення розміру судових витрат від 16.07.2019, відповідач зазначив, що розгляд справи в суді касаційної інстанції не здійснювався, акт № 3 від 15.05.2019 приймання - передачі наданих послуг за договором № 12/11-1 від 20.11.2018, на який покликається позивач, в матеріалах справи відсутній, а заявлені позивачем витрати на правову допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, є неспівмірними по відношенню до обсягу та часу витраченого адвокатом на ведення цієї справи.

6.9.          В обґрунтування клопотання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу Підприємство надало суду першої інстанції: договір про надання правової допомоги від 20.11.2018 № 12/11-1, акти № 1, 2, 4 приймання-наданих послуг за договором від 20.11.2018 датовані 17.12.2018, 25.02.2019, 04.07.2019 відповідно та підписані між керуючим Адвокатським бюро Романа Посікіри - Посікірою Р. та в.о. директора Підприємства Камінським В.М.; платіжне доручення від 27.11.2018 № 7221 про сплату ЛКП «Залізничтеплоенерго» на рахунок Адвокатського бюро Романа Посікіри 82 000 грн, як оплата за гонорар та надання професійної правничої допомоги згідно з договором про надання правової допомоги від 20.11.2018 № 12/11-1.

6.10.          Договір про надання правової допомоги від 20.11.2018 № 12/11-1 укладено позивачем з Адвокатським бюро «Романа Посікіри», як з переможцем тендеру, проведеного на закупівлю Підприємством послуг з надання правової допомоги, на суму 82 000 грн.         

6.11.          Предметом договору про надання правової допомоги від 20.11.2018 № 12/11-1  є адвокатська правова допомога (юридичні послуги), яка полягає у наданні клієнту послуг щодо захисту його законних прав та інтересів, пов`язаних із звільненням клієнта від санкцій та інших видів відповідальності у вигляді здійсненого ПАТ «Львівгаз» згідно з рішенням його Центральної комісії з розгляду актів про порушення споживачами вимог Кодексу газорозподільних систем від 31.07.2018 про задоволення акта про порушення № 80 (бланк 003625 від 22.03.2018) донарахування обсягів необлікованого об`єму природного газу в розмірі 1 449, 325 тис. метрів кубічних за період з 01.03.2018 по 03.04.2018 на суму 17 225 146,90 грн, зокрема шляхом визнання недійсним та/або неправомірним такого рішення та припинення (скасування) вказаних грошових зобов`язань у судовому порядку. Основним видом послуг за цим договором є представництво інтересів клієнта в судовому спорі у справі № 914/1605/18, зокрема, її супровід до набрання законної сили остаточним рішенням суду у справі та його примусового виконання.

6.12.          Відповідно до пункту 5.1 договору винагорода адвоката за надання послуг згідно цього Договору визначена сторонами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з урахуванням складності справи, зайнятості адвоката, економічної вигоди для клієнта та його господарської діяльності, а саме шляхом встановлення фіксованої суми гонорару у розмірі 82000 грн. Розмір гонорару включає в себе надання усіх послуг, що визначені підпунктами 2.2-2.4 договору без обмеження їх кількості та тривалості, попри те розподіляється таким чином: 1) 45    000 грн за усі послуги з представництва клієнта в суді першої інстанції та пов`язані з такими; 2) 25    000 грн за усі послуги з представництва клієнта в суді апеляційної інстанції та пов`язані із такими; 3) 12000 грн за усі послуги з представництва клієнта в суді касаційної інстанції та пов`язані із такими

6.13.          Факт надання правничої допомоги (послуг) бюро клієнту підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг на вимогу клієнта, що підписуються сторонами (пункт 5.5 договору).

6.14.          Відповідно до пункту 5.4 договору, сторони згідно з частиною третьою статті 631 ЦК України домовились, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які склались до моменту укладення (підписання) цього договору, в т.ч. щодо фактично наданих Бюро на користь клієнта послуг (наданих консультацій, складених проектів документів, пошуку судової практики тощо). 

6.15.          Згідно з актом від 17.12.2018 № 1, підписаним між сторонами договору від 20.11.2018, Адвокатським бюро «Романа Посікіри» були надані позивачу послуги з розгляду даної справи, зокрема: 17.07.2018 підготовка працівників клієнта до участі у засіданні Центральної комісії ПАТ «Львівгаз» по розгляду актів про порушення споживачами вимог кодексу ГРС; 20.07.2018 підготовка проекту вимоги до Центральної комісії ПАТ «Львівгаз» з розгляду актів порушення споживачами кодексу ГРС про запрошення представника виробника ЗВТ до участі у її засіданні, 17.08.2018 аналіз документів ПАТ «Львівгаз» (повідомлення, акту-розрахунку, рахунку, повідомлення про припинення газопостачання) та прийнятого рішення на предмет відповідності вимогам Кодексу ГРС, 20.08.2018 консультація клієнта до подання на розгляд суду позовної заяви; 21.08.2018 - визначення переліку доказів, необхідних для обґрунтування позовних вимог Клієнта; 22.08.2018 аналіз та оцінка зібраних Клієнтом доказів; пошук судової практики, в т.ч. висновків Верховного Суду; складення проекта позовної заяви; складення проекта клопотання про призначення судової експертизи та витребування доказів; 02.09.2018 складення проекта звернення про надання документів та інформації до ПАТ «Івано-Франківський завод «Промприлад»; 02.10.2018р. ознайомлення та аналіз з відзивом ПАТ «Львівгаз» на позовну заяву, надання консультацій клієнту із вказаного приводу; ознайомлення та аналіз із зустрічною позовною заявою    ПАТ «Львівгаз» у справі № 914/1605/18, надання консультацій та роз`яснень клієнту із вказаного приводу; 30.11.2018 підготовка додаткових пояснень до клопотання про залишення без розгляду клопотання про призначення судової експертизи; 03.12.2018 участь у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Львівської області.

6.16.          Згідно з актом  від 25.02.2019 № 2, підписаним між сторонами договору від 20.11.2018, Адвокатським бюро «Романа Посікіри» надані позивачу послуги з розгляду даної справи, зокрема: участь у трьох судових засідання в приміщенні Господарського суду Львівської області (18.12.2018, 30.01.2019, 21.02.2019), підготовка та подання заперечення на клопотання про припинення провадження та підготовка проекту заяви про уточнення судових витрат.

6.17.          Згідно з актом від 04.07.2019 № 4, підписаним між сторонами договору від 20.11.2018, в період з 14.05.2019 по 04.07.2019 Адвокатським бюро «Романа Посікіри»  надані позивачу послуги з розгляду цієї справи, зокрема: консультація клієнта з приводу постанови апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, підготовка додаткових пояснень та уточнення судових витрат, подання письмових пояснень суду та копії відповідачу, участь в одному судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Львівської області від 26.06.2019.

7.          Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1.          З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

7.2.          Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.3.          Враховуючи вимоги касаційної скарги касаційному перегляду підлягають судові рішення виключно в частині стягнення судових витрат, в іншій частині судові рішення не оскаржуються.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8.          Джерела права та оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1.          Частиною четвертою статті 231 ГПК України зазначено, що при закритті провадження у справі суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

8.2.          Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

8.3.          Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. 

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність": представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Адвокатська діяльність, яка полягає в тому числі у представництві та наданні іншої правової допомоги  здійснюється адвокатом виключно на підставі договору про надання правової допомоги.

8.4.          Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

8.5.          Згідно з приписами статті 30 наведеного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (частина перша). Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (частина друга). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

8.6.          За приписами частини першої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

8.7.          Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 126 ГПК України).

8.8.          Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України). 

8.9.          У частині третій статті 126 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

8.10.          Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

8.11.          У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

8.12.          Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Кодексу).

8.13.          Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

8.14.          Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

8.15.          Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

8.16.          Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10    грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від                 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

8.17.          На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

8.18.          Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

8.19.          Водночас, згідно з частиною першою статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

8.20.          При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

8.21.          Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №    19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

8.22.          Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

8.23.          Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, яка має право на таке відшкодування, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

8.24.          Так, відповідно до статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

8.25.          При цьому, як вже було зазначено, положеннями частини шостої статті 126 ГПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

8.26.          Суди попередніх інстанцій, дослідивши подані Підприємством докази понесених витрат на професійну правову допомогу, пославшись на заперечення Товариства щодо розміру таких витрат, взявши до уваги також вищезазначені норми законодавства та рішення Європейського суду з прав людини, враховуючи процесуальний перебіг розгляду цієї справи, що завершився закриттям   провадження у справі, а також враховуючи те, що позовну заяву у цій справі, з якою Підприємство звернулося до суду підписано -  Стареньким О. С. (який є начальником юридичного відділу Підприємства), та у судових засіданнях під час розгляду справи у суді першої інстанції, крім адвоката Посікіри Р.Р.,  брали участь також адвокати - Дмитрук М.О. (юрисконсульт Підприємства) та Старенький О.С., водночас враховуючи, що з 7 поданих адвокатом Посікірою Р.Р. під час розгляду цієї справи в Господарському суді Львівської області заяв та клопотань, 4 стосуються виключно судових витрат позивача, у 2        - також обґрунтовується розмір судових витрат, зважаючи на те, що Підприємством не надано належних доказів на підтвердження надання адвокатських послуг у суді апеляційної інстанції, а у суді касаційної інстанції (на момент постановлення оскаржуваної ухвали) справа не переглядалася, - суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що співмірним та розумним є стягнення 25 000 грн судових витрат з Товариства на користь Підприємства. 

8.27.          Суд касаційної інстанції також погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для врахування судом наданих Підприємству Адвокатським бюро «Романа Посікіри» послуг в період з 17.07.2018 по 02.10.2018, відповідно до переліку викладеного в акті № 1 від 17.12.2018, оскільки договір про надання правничих послуг між Адвокатським бюро «Романа Посікіри»  та Підприємствои  був підписаний між сторонами лише 20.11.2018, а адвокатська діяльність здійснюється виключно на підставі договору.

8.28.          Доводи касаційної скарги Підприємства не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

8.29.          Щодо твердження скаржника про неподання відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, то суд касаційної інстанції зазначає про їх необґрунтованість, з огляду на те, що суди першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи оскаржувані судові рішення зазначали, що в запереченнях на заяви позивача про уточнення розміру судових витрат відповідач вказував про неспівмірність заявлених позивачем витрат на правову допомогу та надавав свої обґрунтування щодо цього, які були враховані судами попередніх інстанцій. Також суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із самого змісту таких заяв відповідача, а не з назви, вказаної ним.   

8.30.          Щодо твердження скаржника про те, що судами попередніх інстанцій не враховано положення статей 627, 628, 631, 632 ЦК України, Верховний Суд виходить з такого. 

Сторони можуть вільно врегульовувати відносини щодо надання послуг договором, якщо це не суперечить нормам законодавства. 

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 

Конституційний Суд України своїм рішенням від 16.11.2000 № 13-рп/2000 у справі про право вільного вибору захисника, зазначив, що право на правову допомогу - це гарантована Конституцією України можливість фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги, а суб`єктами надання правової допомоги в нашій державі є: 
-    державні органи України, до компетенції яких входить надання правової допомоги (Міністерство юстиції України, Міністерство праці та соціальної політики України, нотаріат тощо);
- адвокатура України як спеціально уповноважений недержавний професійний правозахисний інститут, однією з функцій якого є захист особи від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах (частина друга статті 59 Конституції України);
- суб`єкти підприємницької діяльності, які надають правову допомогу клієнтам у порядку, визначеному законодавством України;
- об`єднання громадян для здійснення і захисту своїх прав і свобод (частина перша статті 36 Конституції України).

Верховний Суд звертає увагу на правову позицію Конституційного Суду України, висловлену у рішенні від 30.09.2009 №  23-рп/2009 у справі про правову допомогу. Як вказав  Конституційний Суд України, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. 

Таким чином, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, термін «правова допомога» має тлумачитися якнайкраще і охоплювати будь-яку діяльність, спрямовану на реалізацію правових норм в інтересах тієї чи іншої особи.

Отже, відповідно до правової позиції  Конституційного Суду України, правова допомога - це юридичні (правові) послуги, а адвокатура є лише одним з суб`єктів, що надають в Україні правничу професійну допомогу. 

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Верховний Суд зазначає, що одні й ті ж самі дії конкретної особи можуть являти собою різні види діяльності (наприклад, представництво інтересів юридичної особи у судочинстві може здійснюватися юристом, директором, членом правління на підставі трудових та корпоративних відносин, підприємцем у межах підприємницької діяльності, адвокатом у межах адвокатської діяльності). Таким чином, Верховний Суд зазначає, що однакові дії, можуть мати різні правові підстави їх здійснення, що і обумовлює віднесення однакових дій до різних видів діяльності. 

За таких обставин, враховуючи правову природу адвокатської діяльності, яка за своїм змістом у контексті вказаних правовідносин не є тотожною з діяльністю у сфері права, вказані доводи скаржника є необґрунтованими, а судами попередніх інстанцій не порушено норм матеріального права. 

8.31.          Інші аргументи скаржника, викладені у касаційній скарзі Підприємства, спростовуються наведеним у пунктах 7.1. - 7.21 цієї постанови. Доводи, викладені Товариством у відзиві, оцінюються судом,  як такі, що узгоджуються із встановленими обставинами справи та відповідають нормам матеріального і процесуального права.
9.          Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

9.1.          Звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував наведених висновків судів попередніх інстанції та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

9.2.          За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення в даній справі - без змін за відсутності визначених процесуальним законом підстав для їх скасування. 

10.          Судові витрати

10.1.          Понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на позивача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

10.2.          У зв`язку з наведеним, суд касаційної не приймає до уваги клопотання про долучення доказів надання послуг за договором від 20.11.2018 №    12/11-1 у суді касаційної інстанції, з огляду на відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.07.2019  та постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 зі справи №    914/1605/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Т. Малашенкова
Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк
Суддя                                                                                           Н. Губенко