справа № 761/15780/14-ц                                           головуючий у суді І інстанції Савицький О.А.
провадження № 22-ц/824/247/2020                 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03  лютого 2020 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого судді -	Березовенко Р.В.,   	
суддів:	Лівінського С.В., Суханової Є.М.,  	
з участю секретаря	Мариненко Я.С.,	
 	 	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк  «Надра», поданою Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білою Іриною Володимирівною на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк  «Надра» про визнання кредитного договору недійсним,-
В С Т А Н О В И В:
 
У травні 2014 року ПАТ «Комерційний банк  «Надра»  звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Вимоги мотивовані тим, що 16.05.2007 року між ВАТ «КБ «НАДРА» правонаступником, якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №8/2007/840-К/588-АП, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 39 485,15 дол. США в порядку та на умовах, визначених цим договором, строком до 15.05.2014 року. Банк виконав вимоги договору, а позичальник попри взяті на себе зобов`язання не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту. Станом на 11.03.2014 року заборгованість позичальника перед банком становить 61 851,58 дол. США основного боргу та 105 645,22 грн. пені та штрафу. В якості забезпечення зобов`язання за кредитним договором відповідно до п.3.2.1 поручитель, ОСОБА_2 , безвідзивно та безспірно зобов`язується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Позивач просив суд, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 61 851,58 дол. США основного боргу та 105 645,22 грн. пені та штрафу.
 
Ухвалою  Шевченківського районного суду м. Києва від 31.07.2018 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра» про визнання договору Автопакет №8/2007/840-К/558-АП від 16.05.2007 року недійсним. Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовано тим, що банк ввів в оману ОСОБА_2 , щодо обставин які мають істотне значення, оскільки останній вважав, що підписує кредитний договір на суму 10 000,00 дол. США, проте, банк замінив аркуш договору, який підписав позивач, долучивши інший аркуш, в якому вказана сума 39 485,15 дол. США. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що на першому, другому та останньому аркушах кредитного договору, підписи виконані не ним та ОСОБА_2 , а іншими особами.
 
Рішенням  Шевченківського районного суду міста Києві від 03 липня 2019 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Зустрічний позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсним  задоволено. Визнано недійсним договір «Автопакет» № 8/2007/840-К/588-АП, укладений 16 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», та ОСОБА_1 . Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 18 704 (вісімнадцять тисяч сімсот чотири) грн. 80 коп. 
 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк  «Надра», через уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білу  І.В. подало апеляційну скаргу.
 
В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити первісний позов, у задоволенні зустрічного  позову відмовити.
 
При цьому, зазначає, що укладаючи кредитний договір  «Автопакет» банком дотриманні всі вимоги чинного законодавства, всі умови договору сторонами  погодженні. Позичальником   03.05.2007 року була підписана заява-анкета  перед фактичним  укладенням договору. Вважає, що судом першої інстанції однобічно розглянуто надані  сторонами докази та неповно з`ясовано обставини  справи. Не взято до уваги те, що експертиза була проведена майже через 10 років після підписання  даного документу, підпис відповідача  міг змінитися. Проігноровано  наявності сплачених коштів за  кредитним договором, вказане, на думку апелянта,  свідчить, що відповідач визнав  факт отримання коштів.
 
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження сторонам було надано строк для подачі відзивів на апеляційну скаргу.
 
18.10.2019 року до суду надійшли відзиви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , згідно яких відповідачі за первісним позовом, та позивачі за зустрічним посилаючи на обставини вказані у зустрічному позові, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначили, що висновки почеркознавчої експертизи не ставились під сумнів позивачем за первісним позовом під час розгляду справи судом першої інстанції, висновок не суперечить іншим матеріалам справи та не викликає сумніви  в його  правильності, тому суд правомірно визнав  договір  недійсним. 
 
ОСОБА_1 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
 
Представник відповідачів за первісним позовом, та позивачів за зустрічним - адвокат Жаданов О.Л. в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
 
Інші учасники  справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що 16.05.2007 року між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» на підставі свідоцтва про державну реєстрацію від 04.02.2011 року) та ОСОБА_2 укладено договір «Автопакет» № 8/2007/840-К/588-АП, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 39 485,15 дол. США, з терміном погашення до 15.05.2014 року (т.1, а.с.8-11).
 
В якості забезпечення виконання зобов`язання за договором «Автопакет» №8/2007/840-К/588-АП від 16.05.2007 року, відповідно до п. 3.2.1 поручитель - ОСОБА_2 зобов`язалась відповідати перед банком за належне виконання позичальником ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, вказаний договір ОСОБА_2 підписала 16.05.2007 року.
 
Як вбачається з матеріалів справи наданих ПАТ «КБ «Надра» 16.05.2007 року ОСОБА_2 отримав кошти в сумі 39 485, 15 грн., що підтверджується заявкою на видачу готівки № NL-3.
 
Відмовляючи в задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов, місцевий суд виходив з того, що  ОСОБА_2 та ОСОБА_2 не підписували аркуші 1, 2, 7 договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/588-АП від 16.05.2007 року, які є невід`ємною частиною оспорюваного кредитного договору та визначає його істотні умови, крім того, підпис в заяві на видачу готівки №NL-3 від 16.05.2007 року на суму 39 485,15 дол. США виконано не ОСОБА_2 , що свідчить про відсутність волевиявлення ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на укладення кредитного договору, саме на таких умовах, та відсутність досягнення згоди між сторонами з усіх істотних його умов. Тому, суд визнав недійсним договір «Автопакет» № 8/2007/840-К/588-АП, укладений 16.05.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», а первісний позов визнав необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
 
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Положеннями ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
 
Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Звертаючись до суду з первісним позовом банк, як на підставу для задоволення своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконують, у зв`язку з чим просить з них стягнути заборгованість.
 
Оригінал договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/588-АП від 16.05.2007 року на підставі, якого банк просить стягнути заборгованість з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на свою користь, під час подання позову та протягом розгляду справи, позивачем до суду першої інстанції  надано не було. 
 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
 
Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 2462 від 19.03.2018 року, підпис, який міститься на першому, другому аркушах договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/588-АП від 16.05.2007 року, на останньому аркуші договору в п.9 «Підписи та реквізити сторін» в графі: « ОСОБА_2 », в нижній частині останнього аркуша договору в графі «Позичальник» та підпис від імені ОСОБА_2 , зображення якого міститься в графі: «Підпис отримувача» в електрофотокопії заяви на видачу готівки № NL-3 від 16.05.2007 року на суму 39 485,15 дол. США виконано не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням його підпису. Крім того, підпис від імені «Поручителя» ОСОБА_2 , зображення яких міститься в електрофотокопії договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/588-АП від 16.05.2007 року, під текстом договору на першому, другому його аркушах, на останньому аркуші договору в п.9 «Підписи та реквізити сторін» в графі: « ОСОБА_2 », в нижній частині останнього аркуша договору в графі «Поручитель» та підпис від імені ОСОБА_2 виконано не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням її підпису.
 
Згідно з п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
 
Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
 
Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
 
Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. (ч.1 ст. 230 ЦК України)
 
Стаття 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
 
Враховуючи те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 не підписували аркуші 1, 2, 7 договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/588-АП від 16.05.2007 року, які є невід`ємною частиною оспорюваного кредитного договору та визначає його істотні умови, крім того, підпис в заяві на видачу готівки №NL-3 від 16.05.2007 року на суму 39 485,15 дол. США виконано не ОСОБА_2 , що свідчить про відсутність волевиявлення ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на укладення кредитного договору саме у такому розмірі та на таких умовах, а отже, відсутність досягнення згоди між сторонами з усіх істотних його умов, тому, вірним є висновок суду першої інстанції, що зустрічний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а укладений договір «Автопакет» № 8/2007/840-К/588-АП, 16.05.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» необхідно визнати недійсним.
 
Оскільки задовольнивши зустрічний позов, суд визнав недійсним договір «Автопакет» № 8/2007/840-К/588-АП укладений 16.05.2007 року, на підставі якого ПАТ «КБ «Надра» просив стягнути заборгованість з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , тому законним, на думку колегії суддів є висновок, що первісний позов, є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
 
Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на положення анкети -заяви від 03.05.2007 року, яка підписана ОСОБА_2 та, на думку апелянта, засвідчує факт його ознайомлення з основними умовами надання кредиту, оскільки вказане суперечить матеріалам справи, які вказують, що кредитні кошти видані на підставі та на умовах договору № 8/2007/840-К/588-АПвід 16.05.2007 року. 
 
Крім того, на думку колегії суддів, доводи апелянта щодо неналежного висновку експерта є безпідставними, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції заперечень щодо  вказаного висновку  позивачем за первісним позовом надано не було, як і клопотання про призначення повторної чи додаткової експертизи. Експерту було надано вільні, умовно вільні та експериментальні зразки підписів відповідачів за  первісним позовом, за різні періоди час, тому, посилання апелянта на те, що підписи відповідачів могли змінитися є припущенням та не відповідає обставинам справи.
 
ОСОБА_2 під час розгляду справи не заперечував, що отримав кошти за кредитним договором, однак це були кошти необхідні для придбання автомобіля у розмірі 10 000 дол. США, та зазначає, що  повернув їх банку з відсотками. Наведене підтверджується поданими до суду банком розрахунками заборгованості, з яких видно розмір та строки проведених відповідачем платежів.
 
Погашення кредиту боржником  у розмірі 10 000 дол. США, на думку колегії суддів, не доводить факту  отримання ним кредитних коштів, саме у розмірі  39 485,15 дол. США, оскільки жодного належного та допустимого доказу на погодження між сторонами такого розміру кредиту та отримання відповідачем коштів у зазначеному розмірі банком надано не було.
 
Будь - яких належних та допустимих доказів, які б вказували на отримання ОСОБА_2 кредитних коштів в розмірі  39 485,15 дол .США не було надано апелянтом і до суду апеляційної інстанції.
 
Натомість, з матеріалів справи вбачається, що 08 травня 2007 року відповідачем було укладено договір купівлі продажу автомобіля Субару Легасі, вартістю 199 400 грн.. Відповідно до п.  2.2.1. Договору оплата 100% вартості автомобіля проводиться протягом 5 банківських днів з моменту підписання договору за рахунок кредитних коштів «Надра Банку» м.Дніпропетровськ. Згідно п.3.1. договору продавець зобов`язується передати автомобіль покупцю після сплати 100% вартості у розмірі 199 400 грн.(а.с.38-39 т.1) 
 
Відповідно до акту приймання-передачі від 08 травня 2007 року продавець передав, а покупець ОСОБА_2 прийняв придбаний автомобіль, що на думку колегії суддів свідчить про те, що саме 08 травня 2007 року і відбулося 100% перерахування вартості автомобіля( а.с.39 зв. Т.1).
 
Доказів на спростування таких висновків банком надано не було.
 
При цьому, надана банком копія заяви на видачу готівки у розмірі 39 485,15 дол. США (а.с.6 т.1), на яку, як на доказ отримання відповідачем кредитних коштів, датована 16 травня 2007 року, тобто датою, коли автомобіль відповідачем вже було придбано та отримано за актом приймання-передачі, після 100% сплати його вартості ще 08 травня 2007 року. 
 
Крім того, з даної заяви на видачу готівки вбачається, що зміст операції складає видача грошових коштів згідно з кредитним договором 8/2007/840-К/588-АП від 16.04.2007 року, тоді як позивач підставою видачі готівки у позові зазначає кредитний договір від 16 травня 2007 року і відповідно надає його копію (а.с. 7-11 т.1).
 
Отже, відповідно до наданих позивачем доказів, укладення кредитного договору і видача готівки на придбання автомобіля Субару Легасі відповідачем відбулося 16 травня 2007 року, тобто  вже після того, як 08 травня 2007 року вказаний автомобіль було придбано, проведено 100% сплату його вартості і отримано у продавця відповідачем ОСОБА_2 .
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
 
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
 
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
 
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
 
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
 
Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
 
За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
  За таких обставин, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і ухвалив законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, яке слід залишити без змін.
 
Що ж стосується доводів апеляційної скарги, то вони колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновки суду, викладені в рішенні.
 
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.
 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах,  ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,- 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк  «Надра», подану уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білою Іриною Володимирівною залишити без задоволення.
 
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

 
Головуючий:                                                                                  Р.В. Березовенко

Судді:                                                                                                  С.В. Лівінський

         Є.М. Суханова