ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/259/20 Справа № 205/8020/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
Головуючого - Куценко Т.Р. 
суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О. 
за участю секретаря - Синенка Є.А. 
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою 
                ОСОБА_1 ,

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, - 
ВСТАНОВИЛА: 

       У грудні 2017 року МТСБУ звернулося до суду із позовом до  ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу . 
       В обґрунтування позову посилається на те, що МТСБУ виплатила страхове відшкодування у розмірі 9 903,00 грн. потерпілому у ДТП, вчиненому з вини відповідача, а відтак до позивача, на підставі ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1191 ЦК України перейшло право вимоги до відповідача у порядку регресу. 
       Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року заявлені позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 10 588,00 грн. Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат /а.с. 49-51/.
       Не погодившись з рішенням суду  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені заявлених позовних вимог посилаючись на те, що звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди, наданий позивачем, є завищенням, оскільки під час ДТП автомобіль потерпілого зазнав значно менше ушкоджень та потребував ремонту за нижчою вартістю ніж зазначено у вказаній оцінці /а.с. 89-92/.
       Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
       Судом встановлено, що 15 січня 2016 року о 13:30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у м. Дніпро по вул. Андрійченка в районі е/о № 108 виїхав на смугу зустрічного руху де скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 1118», д.н.з. НОМЕР_2 , зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяна матеріальна шкода.
       Дані обставини встановлені постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2016 року у справі № 203/357/16-п та додаткового доказування не потребуються в силу норми ст.82 ЦПК України /а.с.11/. 
       Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 4926526 від 22 липня 2015 року автомобіль ВАЗ 1118», д.н.з.  НОМЕР_2 , на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом. 
       В матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача на момент заподіяння зазначеної шкоди укладеного договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
       На підставі заяви власника автомобіля ВАЗ 1118», д.н.з. НОМЕР_2 , від 01 квітня 2016 року /а.с.13/ МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих виплатило останньому 9 903,00 грн., як відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, що підтверджується платіжним дорученням № 3064рв від 25 квітня 2016 року.
       Крім того, МТСБУ згідно платіжного доручення від 07 квітня 2016 року за № 352рв було прийнято відповідні роботи аварійного комісара та оплачено їх вартість у сумі 685,00 грн.
       Таким чином, загальна сума понесених витрат МТСБУ у зв`язку з відшкодуванням шкоди потерпілому складає 10 588, 00 грн.        
       Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що понесені витрати позивачем, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування потерпілому у ДТП з вини відповідача, підлягають стягненню з останнього в порядку регресу відповідно до встановлених норм ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Визначаючи розмір страхового відшкодування суд керувався наданою позивачем висновком про оцінку вартості матеріальної шкоди та платіжним дорученням, яке підтверджує фактично сплачену суму страхової виплати.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
       Дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що вони, зокрема, зводяться до незгоди з висновком про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП, в якому виною особою є відповідач. Разом з цим, будь-яких належних доказів, які би спростували визначену оцінкою суму матеріальної шкоди відповідачем надано не було. Також відповідач не скористався своїм правом щодо заявлення вимоги про призначення судових експертиз для визначення дійсної вартості шкоди в судовому порядку, висновки яких могли би спростувати заявлену позивачем суму страхового відшкодування. Колегія суддів приходить до висновку, що саме лише посилання в апеляційній скарзі на завищення вартості шкоди не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки дані твердження не підтверджені належними та допустими доказами, що є обов`язковим в силу процесуального закону.
       Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Докази згідно вимог ст.ст.77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
       З огляду на викладене та враховуючи, що судом встановлено та не спростовано сторонами обставини відносно того, що вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП складає 9 903 грн. Дана сума була виплачена МТСБУ потерпілому відповідно до вимог ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» разом з витратами за послуги аварійних комісарів у розмірі 686,00 грн. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відшкодування завданої позивачу шкоди саме товариством. 
       Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про задоволення заявлених позовних вимог.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
                                       
керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:, 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року - залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л. Демченко                                                                 
                                                                       М.О. Макаров