Постанова
Іменем  України 
 
12 лютого 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 754/15156/15-ц
провадження № 61-23242св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя - доповідач)
суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача: адвокати Юровський Андрій Геннадійович, Гальчинський Дмитро Сергійович,
відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк»,
представники відповідача: Мельник Вікторія Валеріївна, Хмель Олена Миколаївна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - Юровським Андрієм Геннадійовичем , на рішення Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Кравець В. А., Левенця Б. Б. від 13 березня 2017 року,
ВСТАНОВИВ:
 
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») про стягнення доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього директора, компенсації втрати частини заробітної плати у вигляді доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього директора, середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, а також компенсації за завдання моральної шкоди.
 
Позовна заява мотивована тим, що він з 08 квітня 2013 року по 01 квітня 2015 року тимчасово виконував обов`язки директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк», але відповідачем не здійснено нарахування та виплату належних йому сум доплат за виконання обов`язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк».
 
Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь належні йому доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк» у сумі                                      229 090,15 грн; компенсацію втрати частини заробітної плати у вигляді доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк» у сумі 162 967,23 грн;  середній заробіток за весь період затримки розрахунку в сумі                        132 787,45 грн; у рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Стягнуто з ПАТ КБ «Правекс-Банк» на користь ОСОБА_1 доплату за виконання обов`язків тимчасово відсутнього директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк» у сумі 229 090,15 грн; компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 162 967,23 грн; середній заробіток за весь період затримки розрахунку в сумі 132 787,45 грн; у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.
 
В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки позивач з 08 квітня 2013 року по 01 квітня 2015 року виконував обов`язки директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк» без звільнення від своєї основної роботи - директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ «Правекс-Банк», то на відповідача згідно зі статтею 105 КЗпП України покладений обов`язок виплатити позивачу відповідні доплати. Оскільки відповідач таких доплат позивачу за виконання ним обов`язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк» не здійснив, то позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати, середній заробіток за весь час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, розмір якої суд оцінив у 5 000 грн.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року скасовано, у задоволенні позову  ОСОБА_1  відмовлено.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції не встановив характеру спірних правовідносин, не визначившись у зв`язку з чим на ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків протягом двох років, чи було виконання такої роботи суміщенням професій (посад), або виконання поряд зі своєю основною роботою обов`язків тимчасово відсутнього працівника, та обставин безоплатного виконання ОСОБА_1  такої роботи протягом двох років та відсутність з його боку будь-яких зауважень щодо умов оплати праці. 
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У квітні 2017 року представник ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував положення статті 105 КЗпП України, конструкція якої передбачає обов`язок а не право роботодавця проводити доплати працівникам, які виконують на тому ж підприємстві поряд зі своєю основною роботою, обумовлену трудовим договором, додаткову роботу за іншою посадою (професією).                 У свою чергу, такому зобов'язанню роботодавця кореспондується право відповідного працівника на отримання доплати як винагороди за додатково виконану роботу. Відсутність колективного договору на підприємстві та не встановлення у відповідний спосіб умов щодо розмірів доплат за виконання обов`язків тимчасового відсутнього працівника не впливає на обов`язок відповідача провести доплату позивачу за виконання обов`язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк», розмір якої може встановлюватися і в розмірі 100% тарифної сітки (окладу) відсутнього працівника.
 
Узагальнені доводи заперечення на касаційну скаргу
 
У травні 2017 року до касаційного суду надійшли заперечення ПАТ КБ «Правекс-Банк» на касаційну скаргу, у яких, посилаючись безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, відповідач просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                              № 754/15156/15-ц з Деснянського районного суду м. Києва.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року вказану справу призначено до судового розгляду.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Указана справа передана до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом 
 
Суд установив, що   ОСОБА_1 з 16 січня 2008 року працював у ПАТ КБ «Правекс-Банк» на різних посадах, а з 08 квітня 2013 року - директором Комінтернівського відділення ПАТ КБ «Правекс-Банк».
 
Наказом № 1200-к від 08 квітня 2013 року на директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ «Правекс-Банк» ОСОБА_1 за його ж згоди покладено тимчасове виконання обов`язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк» у зв`язку з виробничою необхідністю.
 
Обов`язки директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк» позивач виконував по 01 квітня 2015 року, а 28 липня 2015 року був звільнений за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України.
 
Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що за період виконання ним обов`язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк» з 08 квітня 2013 року по 01 квітня 2015 року відповідачем не здійснювалось нарахування та виплата належних йому доплат за відповідне виконання обов`язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк». Зазначені доплати не були виплачені і на момент його звільнення за власним бажанням, що є підставою для відшкодування на його користь компенсації втрати частини заробітної плати, середнього  заробітку за весь період затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди.
 
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 , подану представником - Юровським А. Г. , на рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2017 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року                              № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
 
Відповідно до статті 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.
 
У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»  роз'яснено, що у тому разі, коли умови про розміри доплат за виконання працівником  поряд  з  основною  роботою додаткової роботи за іншою професією чи посадою (суміщення професій, посад) або обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від основної роботи не були визначені відповідно до  статті 105 КЗпП України у колективному договорі чи погоджені інакше за відсутності останнього, розмір доплати за таку роботу, виконану за розпорядженням  власника  або з його відома, визначається судом з урахуванням її складності, характеру, обсягу, а також ступеня використання робочого часу та тарифної ставки працівника.
 
Матеріалами справи узгоджується, що позивач у період з 08 квітня                       2013 року по 01 квітня 2015 року тимчасово виконував обов`язки директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк», що підтверджується наказами  № 1200-к від 08 квітня 2013 року та № 1241/к від 01 квітня                 2015 року та не заперечувалося відповідачем.
 
Враховуючи, що наказом ПАТ КБ «Правекс-Банк» № 1200-к від 08 квітня 2013 року на позивача було покладено тимчасове виконання обов`язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк» без звільнення від своєї основної роботи - директора Комінтернівського відділення ПАТ КБ «Правекс-Банк», то таке виконання обов`язків позивача поряд зі своєю основною роботою є виконанням обов`язків тимчасово відсутнього працівника у розумінні статті 105 КЗпП України.
 
За обставин доведеності позивачем тимчасового виконання обов`язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк» останній відповідно до статті  105 КЗпП України та пункту 3.6. колективного договору має право на відповідні доплати за виконання таких обов`язків.
 
У той же час, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача права на відповідні доплати за тимчасове виконання обов`язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк».
 
Наказом ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 08 квітня 2013 року за № 1200-к розмір доплати позивачу за відповідне тимчасове виконання обов`язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк» визначено не було.
 
Відповідно до частини другої статті 105 КЗпП України розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.
 
Відповідно до пункту 3.6. колективного договору між Правлінням банку та трудовим колективом АКБ «Правекс-Банк», схваленого на конференції трудового колективу 15 травня 2008 року, до складу фонду додаткової заробітної плати входять, зокрема надбавки та доплати до посадових окладів за: суміщення професій (посад), виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.
 
Пунктом 3.8. колективного договору передбачено, що розмір надбавок та доплат за суміщення професій (посад) та виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи встановлюється відповідним наказом по підприємству, визначається в кожному випадку індивідуально та може складати до 100% посадового окладу тимчасово відсутнього працівника.
 
Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики від 02 грудня 2005 року за № 9942/0/14-05/018-17 доплата за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника може встановлюватися і у розмірі 100% відсотків тарифної ставки (окладу) відсутнього працівника.
 
Оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач виконував роботу тимчасом відсутнього працівника, з висновками апеляційного суду про відмову в позові з огляду на відсутність доказів про нарахування та розміру оплати такої праці відповідачем, погодитись неможливо.
 
Апеляційний суд не визначився з характером спірних правовідносин та  нормою матеріального права, яка їх регулює; не виконав обов`язків покладених на нього цивільним процесуальним законодавством та дійшов висновків, що спростовуються фактичними обставинами справи; правильність наведених позивачем розрахунків доплати за тимчасове виконання ним обов`язків директора відділення «Візовий центр» ПАТ КБ «Правекс-Банк» та відповідних компенсаційних виплат не перевірив, у тому числі не з`ясував питання щодо розміру тарифної ставки (окладу) відсутнього працівника, чиї обов`язки виконував позивач.
 
Ураховуючи наведене, оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості, що відповідно до статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ: 
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - Юровським Андрієм Геннадійовичем ,  задовольнити частково.
 
Рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2017 року скасувати, скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     М. Є. Червинська  
 
Судді:                                                                                                С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                           Є. В. Коротенко
 
                                                                                                           В. М. Коротун
 
                                                                                                           В. П. Курило