ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року 
м. Київ

Справа №  908/1810/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (далі - АТ «Запорізький завод феросплавів», скаржник)
на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.10.2019 (головуючий суддя - Зінченко Н.Г., судді: Федорова О.В., Мірошниченко М.В.) та
постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.12.2019 (головуючий суддя - Березкіна О.В., судді: Іванов О.Г., Дармін М.О.), прийнятих за результатами розгляду
заяви АТ «Запорізький завод феросплавів» про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017
у справі № 908/1810/17
за позовом Національного антикорупційного бюро України
до АТ «Запорізький завод феросплавів»; Публічного  акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державне підприємство «Енергоринок»; Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,
про  визнання недійсною угоди у формі заяви про припинення зобов`язань зарахування зустрічних однорідних вимог від 26.11.2015,

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2017 року Національне антикорупційне бюро України (далі - Позивач, Бюро) звернулось до АТ «Запорізький завод феросплавів», Публічного  акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» з позовом про визнання недійсною угоди у формі заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 26.11.2015 (далі - Угода).

2. Позовна заява мотивована тим, що Угода укладена з порушенням вимог Закону України «Про електроенергетику» (у редакції чинній на момент виникнення спільних правовідносин» та Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, що суперечить інтересам держави, та є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до вимог статтей 203, 215, частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

3. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2018 та постановою Верхового Суду від 13.06.2018, позов задоволено, визнано недійсною Угоду.

3.1. Судові рішення мотивовані наступним:

- відповідно до частини першої статті 1, статті 16, пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», Бюро як орган, створений для захисту інтересів держави, має право на звернення до суду із зазначеним позовом для виконання покладених на нього завдань та (або) обов`язків;

- Угоду укладено без дотримання імперативних приписів статтей 15-1 та 26  Закону України «Про електроенергетику» щодо порядку оплати поставленої електроенергії за розрахунками із спеціальним режимом використання енергопостачальника, що дало змогу уникнути перерахування коштів  з такого поточного рахунку за відповідним алгоритмом оптового ринку електричної енергії, та є свідченням завідомо суперечної інтересам держави і суспільства меті, і порушенням внаслідок укладення Угоди приписів частини першої статті 203, частини третьої статті 228 ЦК України.

Короткий зміст заяви про перегляд рішення у зв`язку з виключними обставинами

4. У вересні 2019 року АТ «Запорізький завод феросплавів» звернулось до суду з заявою про перегляд рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017 у зв`язку з виключними обставинами, в якій просить скасувати зазначене рішення, а позов Бюро про визнання недійсною Угоду залишити без розгляду.

5. Заява мотивована тим, що положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» щодо права Бюро звертатися з позовами про визнання угод недійсними визнано неконституційними за рішенням Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 4-р (ІІ)/2019, що є підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами в порядку пункту 1 частини третьої статті 320 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

6. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.10.2019 відмовлено у задоволенні заяви АТ «Запорізький завод феросплавів» про перегляд судового рішення за виключними обставинами, рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017 залишено в силі.

6.1. Суд першої інстанції виходив із того, що з набуттям рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.10.2019 щодо визнання Угоди недійсною статусу остаточного, останнє не підлягає виконанню в порядку, визначеному статтею 327 ГПК України та Закону України «Про виконавче провадження», адже підтверджує виключно певний матеріально-правовий факт у спірних правовідносинах учасників такого спору (невідповідності правочину положенням законодавства), тому рішення про визнання договору недійсним є виконаним із моменту набрання ним законної сили. У зв`язку з чим рішення у даній справі не може бути переглянуто у зв`язку із виключними обставинами, які пов`язані із неконституційністю положень закону та визначені в пункті 1 частини третьої статті 320 ГПК України.

7. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.12.2019 вказана ухвала суду першої інстанції залишена без змін. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що прийняте у даній справі судове рішення про визнання Угоди недійсною є виконаним із моменту набрання ним законної сили, що виключає перегляд такого рішення за виключними обставинами з наведених АТ «Запорізький завод феросплавів» підстав.

7.1. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що, оскільки рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017 у справі № 908/1810/17, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2018 та постановою Верховного Суду від 13.06.2018, позов Національного антикорупційного бюро України було задоволено до прийняття Конституційним Судом України рішення від 05.06.2019 № 4-р(ІІ/2019) у справі № 3-294/2018 (3058/18) щодо неконституційності положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду за винятковими обставинами.

7.2. При цьому, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням. Виняток нормою пункту 1 частини третьої статті 320 ГПК України встановлено для випадків, коли рішення суду ще не виконане, тобто коли наслідки, передбачені ним, остаточно не настали.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, АТ «Запорізький завод феросплавів» подало касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про перегляд рішення суду першої інстанції за виключними обставинами, а позов Бюро залишити без розгляду.

Аргументи учасників справи
Доводи скаржника

9. Скаржник, вказує, що, оскільки в судових рішеннях наслідки недійсності правочину, такі як стягнення в дохід держави одержаного сторонами за Угодою у відповідності до частини третьої статті 228 ЦК України, судами не застосовувались, то і стверджувати, що рішення суду в даній справі є виконаним недоречно. А тому суди попередніх інстанцій безпідставно відмовили у задоволенні заяви про перегляд рішення суду за виключними обставинами на цій підставі, даний висновок судів не відповідає всім обставинам справи.

10. Також скаржник акцентує увагу Суду, що у випадку встановлення Конституційним Судом України неконституційності правового акта чи його окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, визначальним є не момент втрати таким актом чи його положенням чинності, а можливість врахувати висновки Конституційного Суду України про неконституційність правового акту чи його окремого положення для виправлення судової помилки. А тому твердження судів попередніх інстанцій про неможливість перегляду даного судового рішення за виключними обставинами за новою правовою позицією є необґрунтованою та такою, що суперечить пункту 1 частини третьої статті 320 ГПК України та принципу верховенства права. 

Позиція  інших учасників справи

11. Державне підприємство «Енергоринок» у своїх письмових поясненнях вказує, що рішення суду про визнання Угоди недійсною є виконаним з моменту набрання ним законної сили, що виключає можливість перегляду такого рішення з підстави, зазначеної в пункті 1 частини третьої статті 320 ГПК України. У зв`язку з чим касаційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає.

12. За приписами частини першої статті 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції. 

12.1. У даному разі ухвалою Верховного Суду від 31.01.2020 учасникам справи було встановлено строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 16.02.2020. Проте Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» відзив на касаційну скаргу подано 18.02.2020, тобто поза межами зазначеного строку. 

12.2. Водночас   положеннями ГПК України, встановлено, що у суді касаційної інстанції касаційна скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції (стаття 301). У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина дев`ята статті 165).

12.3. У зв`язку з цим Верховний Суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.     

Обставини справи
13. Позов у цій справі подано Бюро у вересні 2017 року на підставі пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України».

14. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2018 та постановою Верховного Суду від 13.06.2018, позов задоволено, визнано недійсною угоду у формі заяви АТ «Запорізький завод феросплавів» про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 26.11.2015.

15. Рішенням Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 4-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним) положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України».

15.1. Згідно з пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Позиція Верховного Суду
Джерела права, оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

16. Відповідно до частини першої статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

16.1. Згідно з пунктом 1 частини третьої зазначеної статті підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

16.2. Наведеним положенням процесуального закону запроваджено правовий механізм перегляду судового рішення, яке набрало законної сили, у зв`язку з виключними обставинами, якими є, зокрема, визнання Конституційним Судом України неконституційним закону або його окремих положень, застосованих судом під час розгляду справи, при умові якщо рішення суду ще не виконане.

17. Разом з тим, принцип правової визначеності, який невід`ємно притаманний принципу верховенства права, закріплений в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і на чому неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема у § 58 рішення у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, заява №6833/74), дозволяє не вдаватися до перегляду судових рішень, які мали місце до прийняття рішення ЄСПЛ як рішення прецедентного або загального характеру, яке формує певну правову позицію. До таких рішень загального характеру належать і рішення конституційних судів. При цьому, як визнає ЄСПЛ, публічне право окремих країн обмежує можливість прийняття конституційними судами рішень, які мають зворотну дію у часі (див. § 58 рішення у справі «Маркс проти Бельгії»).

18. Така ж ситуація має місце в Україні, як видно з норми статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд», відповідно до якої закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

19. Разом з цим, пунктом 1 частини третьої статті 320 ГПК України, як виняток з цього загального підходу, визначено, що встановлена Конституційним Судом України, зокрема, неконституційність закону чи його окремих положень є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у тому разі, якщо це судове рішення набрало законної сили, однак ще не виконане.

20. Застереження щодо можливості перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у разі, якщо воно ще не виконане, ґрунтується на принципі юридичної визначеності, який вимагає поваги до принципу  res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, що у повній формі розкривається у  «res judicata pro veritate habetur!»- «судове рішення визнається за істину». Суть цього принципу полягає у тому, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим, не може ставитися під сумнів та підлягає виконанню, тобто вирішення судом спірного питання визнається за істину.

21. Дія принципу  res judicata  передбачає встановлення у відносинах між сторонами спору, вирішеного остаточним і обов`язковим для сторін судовим рішенням, стану правової визначеності. Вирішуючи господарський спір, суд застосовує правовий акт, а у випадку, якщо доходить висновку, що правовий акт суперечить Конституції України, не застосовує його з дотриманням порядку, встановленого частиною шостою статті 11 ГПК України, і, вирішивши таким чином спір, встановлює стан правової визначеності у відносинах між сторонами. За судовим рішенням, яке не потребує виконання, такий стан і наслідки, передбачені судовим рішенням, встановлюються одразу з набранням рішенням сили. Разом з тим, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання, зокрема, судових рішень. Наслідки, передбачені судовим рішенням, яке потребує виконання, остаточно настають після виконання цього судового рішення. Саме з виконанням судового рішення реально поновлюються права особи, яка зверталась з відповідним позовом до суду, і яка за наслідками виконання цього судового рішення отримує визначеність у правовому статусі, на який може покладатись, реалізуючи свої права та обов`язки.

22. Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням. Виняток нормою пункту 1 частини третьої статті 320 ГПК України встановлено для випадків, коли рішення суду ще не виконане, тобто коли наслідки, передбачені ним, остаточно не настали.

23. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.10.2019 у справі № 922/1391/18.

24. Звертаючись із заявою про перегляд ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції у зв`язку з виключними обставинами АТ «Запорізький завод феросплавів» послалось на те, що положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» визнані 05.06.2019 Конституційним Судом України неконституційними щодо права Бюро звертатися з позовами про визнання угод недійсними, що, за твердженням скаржника, є підставою для перегляду рішень судів попередніх інстанцій у цій справі у зв`язку з виключними обставинами, за наслідками якого позов Бюро має бути залишений без розгляду.

25. Так, рішенням суду першої інстанції, про перегляд якого у зв`язку з виключними обставинами подано заяву у цій справі, позов Бюро задоволено та визнано недійсною Угодою, укладеною між відповідачами.

26. Поряд з цим, виконання судового рішення про визнання недійсним правочину (договору, угоди) не вимагає від учасників справи та/або уповноважених органів вчинення певних заходів щодо його фактичного виконання, а визначені цим рішенням наслідки настають для сторін з моменту набрання законної сили таким судовим рішенням, тобто фактично виконання рішення суду вичерпується фактом набранням ним законної сили, тому перегляд такого рішення на підставі пункту 1 частини третьої статті 320 ГПК України суперечитиме принципу  res judicata.

27. Таким чином, рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017, про перегляд якого у зв`язку з виключними обставинами заявлено у цій справі, є фактично виконаним з моменту набрання ним законної сили, а, отже, й на час прийняття рішення Конституційним Судом України про визнання неконституційним положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» 05.06.2019, тому не може бути переглянуте у зв`язку з виключними обставинами відповідно до пункту 1 частини третьої статті 320 ГПК України. При цьому, Суд звертає увагу на те, що положення Закону, які Конституційний Суд України визнав неконституційними, не встановлювали відповідальність особи.

28. На підставі наведеного Суд відхиляє доводи скаржника в пунктах 9, 10 Постанови. Окремо Суд зазначає про безпідставність посилань скаржника на той факт, що дане рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017 є невиконаним, оскільки судами попередніх інстанцій не застосовано правові наслідки визнання правочину недійсним, укладеного з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, такі як стягнення в дохід держави одержаного сторонами за умовами договору. Колегія суддів відзначає, що дане питання могло бути предметом дослідження при ухваленні основного рішення по справі, на даний час розглядається питання наявності підстав для перегляду вказаного рішення за виключними обставинами, а не самого рішення по суті спору, також слід відзначити, що суд ухвалює судове рішення в межах заявлених позовних вимог, а тому посилання скаржника на дану обставину після набрання рішення законної сили є безпідставними та відхиляються Судом.

28.1. За таких обставин, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відхилення доводів касаційної скарги в повному обсязі з мотивів, наведених у Постанові.

28.2. В свою чергу, касаційна інстанція погоджується з викладеними у поясненнях на касаційну скаргу доводами Державного підприємства «Енергоринок», як такими, що узгоджуються з встановленими судами обставинами справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. За таких обставин оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, як законні та обґрунтовані, а касаційна скарга, відповідно, задоволенню не підлягає.

Судові витрати

30. Понесені АТ «Запорізький завод феросплавів» у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати, покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення. 

Керуючись статтями 300, 301, 304, 306, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.10.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.12.2019 у справі №908/1810/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          Т. Малашенкова

Суддя                                                                                          І. Бенедисюк 

Суддя                                                                                          І. Колос