Ухвала 
 
26 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 124/209/14-ц
 
провадження № 61-24471ск18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс»,  
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс» про розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди, 
за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс» на ухвалу Апеляційного суду Республіки Крим від 16 квітня 2014 року, 
ВСТАНОВИВ:
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України 
від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду ізпозовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс» (далі - ТОВ «СВП Плюс») про розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів у розмірі 1 099,00 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн.             
Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 12 лютого 2014 року у задоволенні позову 
ОСОБА_1 відмовлено. 
Ухвалою Апеляційного суду Республіки Крим від 16 квітня 2014 року рішення місцевого суду скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на її користь з ТОВ «СВП Плюс» 3 846,6 руб. Зобов`язано 
ОСОБА_1 повернути товариству телефон після отримання коштів. Стягнуто з ТОВ «СВП Плюс» на користь ОСОБА_1 3 000,00 руб моральної шкоди. У решті позову ОСОБА_1 відмовлено.
У червні 2014 рокуТОВ «СВП Плюс» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 16 вересня 2014 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі, витребувано з Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим цивільну справу 
№ 124/209/14-ц.
Вимоги зазначеної ухвали суду касаційної інстанції в частині витребування цивільної справи не виконано, незважаючи на численні нагадування, у зв`язку з тимчасовою окупацією частини території України. Тому справа до суду касаційної інстанції не надходила.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У травні 2018 рокукасаційне провадження передано до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 23 липня 2018 року направлено до Апеляційного суду м. Києва копії матеріалів касаційного провадження № 61-24471ск18 у справі № 124/209/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «СВП Плюс» про розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди для визначення територіальної підсудності місцевого суду для відновлення втраченого судового провадження.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року підсудність розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ТОВ «СВП Плюс» про розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди визначено Святошинському районному суду м. Києва.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року               у відновленні втраченого судового провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «СВП Плюс» про розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди відмовлено, роз`яснено право сторін на повторне звернення до суду з даного питання 
у разі наявності необхідних документів.
Касаційне провадження підлягає закриттю як помилково відкрите, зважаючи на таке.
Як встановив Верховний Суд, касаційну скаргу подано і касаційне провадження за нею відкрито за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (далі - ЦПК України 2004 року).
Пунктом 1 частини першої статті 324 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.
27 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав 
і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», який визначає статус Автономної республіки Крим та міста Севастополя, як території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації; встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій тимчасово визначено окупованою територією.
Отже, внаслідок збройної агресії Російської Федерації територія Автономної Республіки Крим та місто Севастополь з 20 лютого 2014 року визначається тимчасово окупованою територією.
Відповідно до приписів частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.
Зокрема, передбачено, що розгляд цивільних справ, підсудних загальним апеляційним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, здійснюється Апеляційним судом міста Києва.
З огляду на наведені положення Закону, враховуючи, що заявником оскаржується судове рішення, видане органом на тимчасово окупованій території, яке є недійсним і не створює правових наслідків, підстави, визначені пунктом 1 частини першої статті 324 ЦПК України 2004 року для перегляду рішення у касаційному порядку відсутні, оскільки справа не переглядалася 
в апеляційному порядку за правилами ЦПК України, так як оскаржувана ухвала Апеляційного суду Республіки Крим від 16 квітня 2014 року розглянута на підставі норм ЦПК Російської Федерації.
Згідно зі статтею 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити 
у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
ТОВ «СВП Плюс», не погоджуючись із ухвалою Апеляційного суду Республіки Крим від 16 квітня 2014 року, яке постановлене за правилами ЦПК Російської Федерації, звернулося до суду касаційної інстанції України із касаційною скаргою про перегляд вказаного судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване заявником «Апелляционное определение судебной коллегии по гражданским делам Апелляционного суда Республики Крым от 16 апреля 2014 года», постановлене на тимчасово окупованій території та на підставі законодавства Російської Федерації, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав 
і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним та не створює правових наслідків. 
Отже, рішення Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 12 лютого 2014 року, яке ухвалене на підставі законодавства України, не переглядалось в апеляційному порядку. 
За таких обставин касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «СВП Плюс» на ухвалу Апеляційного суду Республіки Крим від 21 травня 2014 року підлягає закриттю як помилково відкрите. 
Керуючись статтею 17, частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394, частиною другою статті 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс» на ухвалу Апеляційного суду Республіки Крим від 16 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс» про розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди закрити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк