ПОСТАНОВА
Іменем України

24 лютого 2020 року 
м. Київ
справа № 337/589/15-а
адміністративне провадження № К/9901/13937/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український графіт» на постанову Хортинського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2015р. (суддя - Бредун Д.С.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016р. (судді - Божко Л.А., Прокопчук Т.С., Лукманова О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Український графіт» про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив (з урахуванням уточнень позовних вимог том І а.с. 52 - 57; 151; 169 - 172):
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 07.03.2014р. №7 про відмову в призначенні йому пенсії на пільгових умовах по Списку №1;
зобов`язати відповідача зарахувати весь період його роботи на ПАТ «Український графіт» за професією слюсар-ремонтник цеху обпалювання та графітації електродної продукції з 06.07.1984р. по 10.01.1997р. (12 років 5 місяців 26 днів) до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;
призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з 28.02.2014р. та виплатити недоотриману суму пенсії.
Просив поновити йому строк звернення до суду.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він має достатній пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач, відмовляючи йому в призначенні пенсії, діяв протиправно та незаконно, порушив його конституційне право на отримання пенсії.
Питання строку звернення до суду вирішено судом апеляційної інстанції в ухвалі від 16.07.2015р. (а.с. 140 - 141)
Постановою Хортинського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2015р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016р., позов задоволено.
Поновлено позивачу строк оскарження рішення Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя від 07.03.2014р. №7.
Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.    Запоріжжя від 07.03.2014р. №7 про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах.
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя зарахувати період роботи позивача на ПАТ «Український графіт» за професією слюсар-ремонтник цеху обпалювання та графітації електродної продукції з 06.07.1984р. по 01.01.1997р. за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 28.02.2014р. та виплатити недоотриману суму пенсії.
З ухваленими у справі рішеннями не погодилась третя особа - Публічне акціонерне товариства «Український графіт», звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що посада (професія), на якій позивач працював у ПАТ «Укрграфіт» слюсара-ремонтника цеху обпалювання та графітації електродної продукції, до 10.03.1994р. була віднесена до Списку №2, а тому пільговий стаж роботи позивача поділяється на два періоди - у період з 06.07.1984р. по 10.03.1994р. за Списком №2 та з 11.03.1994р. по 01.01.1997р. за Списком №1. Таким чином, оскільки за Списком №1 позивач відпрацював лише 2 роки 9 місяців 21 день, цей стаж є недостатнім для призначення пільгової пенсії за Списком №1.
Крім того, посилається на те, що відповідно до пункту 3 Порядку №383 період роботи позивача з 06.07.1984р. по 10.03.1994р. не може бути зарахований до Списку №1, оскільки при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що були чинні на період роботи особи.
Наголошує на пропуску позивачем строку звернення до суду.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнувши 53-річного віку, звернувся 28.02.2014р. до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». (а.с. 167)
Рішенням від 07.03.2014р. №7 відповідач відмовив позивачу в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, оскільки його пільговий стаж по Списку №1 складає 2 роки 9 місяців 21 день, що недостатньо для призначення пенсії за віком по Списку №1 відповідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (а.с. 12)
При цьому позивача повідомлено про те, що його пільговий стаж по Списку №2 складає 15 років 10 місяців 21 день, а тому право на пенсію зі зменшенням віку на пільгових умовах він набуде 02.02.2016р.
Судами встановлено, що позивач у період з 06.07.1984р. по 01.01.1997р. працював на Дніпровському електродному заводі у м. Запоріжжя (з 26.09.1994р. завод перейменований на ВАТ «Український графіт», а з 26.04.2012р. - на ПАТ «Український графіт») за професією слюсар-ремонтник цеху обпалювання та графітації електродної продукції.
Вказані обставини підтверджуються записами трудової книжки позивача.
Також судами встановлено, що згідно зі Списками, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173 та постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991р., професія позивача до 1994 року відносилась до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а з 11.03.1994р. згідно зі списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162 «Про затвердження Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» відноситься до Списку №1. 
Згідно довідки ПАТ «Український графіт» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27.02.2014р. №13/378 позивач працював повний робочий день на ВАТ «Укрграфіт» в виробництві вуглецевих матеріалів, мас та виробів із них: (а.с. 9 + атестація 40 - 41)
за період з 06.07.1984р. по 10.03.1994р. за професією Слюсар-ремонтник цеху обпалювання та графітації електродної продукції (Цех №6), що передбачена Списком №2 Розділ VIII підрозділ 8а код 2091000а-18559 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.01.1991р. №10;
за період з 11.03.1994р. по 01.01.1997р. виконував ремонт устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, основні робітники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 за професією слюсар-ремонтник цеху обпалювання та графітації електродної продукції (Цех №6), що передбачена Списком №1 розділом VII підрозділ 8а код 1071000а-17531 на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162 та від 15.11.1994р. №773. Зазначена професія атестована у 1996 році та у 2000 році;
за період з 01.09.2001р. по 16.11.2007р. за посадою майстер з ремонту устаткування цеху випалювання (Цех №3), що передбачена Списком №2 Розділ VIII підрозділ 8б позиція 8.8б на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162 та від 16.01.2003р. №36. Зазначена професія атестована у 2000 році та у 2005 році.
Не погоджуючись із відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 спірного періоду, позивач звернувся до суду із позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 18.11.2005р. №383 пенсія на пільгових умовах призначається на підставі Списків, які діють на період роботи особи.
Суди виходили з того, що позивач у період з 06.07.1984р. по 01.01.1997р. працював на посаді слюсара-ремонтника цеху обпалювання та графітації електродної продукції, яка постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162 внесена до Списку №1. Внесення зазначеної посади до Списку №1 також підтверджуються проведеною у 1996 році атестацією на ПАТ «Український графіт», а тому спірний період позивача з 06.07.1984р. по 01.01.1997р. підлягає зарахуванню до його пільгового стажу за Списком №1, що дає останньому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і є безпідставними з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2005р. №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.
Відповідно до пункту 4.2 цього Порядку №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
Згідно пункту 4.3 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997р. (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
В ході розгляду справи судами встановлено, що у спірний період позивач працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, відповідач протиправно відмовився зарахувати такий період до пільгового стажу, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про задоволення позовних вимог.
Посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на те, що посада слюсар-ремонтник цеху обпалювання та графітації електродної продукції була включена до Списку №1 лише з 1994 року, а тому до цього часу не підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, є безпідставним, оскільки станом на час віднесення посади позивача до Списку №1 останній продовжував працювати на ній, а тому за правилами пункту 3 Порядку №383 до пільгового стажу зараховується весь період такої роботи.
Посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на висновки у постанові Верховного Суду України від 07.05.2012р. у справі №21-429а11 також є безпідставним і не спростовує висновки судів попередніх інстанцій, оскільки у цій справі, на відміну від справи, яка розглядається, посада, роботу на якій позивач просив зарахувати до пільгового стажу, була віднесена до Списку №2 уже після того, як позивач був з неї звільнений.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норм матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український графіт» залишити без задоволення, а постанову Хортинського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2015р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук