ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10506/19                                         Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Смолій І.В.,                                                                                                                                           Суддя-доповідач Кобаль М.І
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                   Кобаля М.І.,
суддів                                            Бужак Н.П., Костюк Л.О.
при секретарі                                   Горяіновій Н.В.
за участю 
представника позивача:             Колесникова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САНАГРО УКРАЇНА» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНАГРО УКРАЇНА» до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій та скасування картки відмови, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «САНАГРО УКРАЇНА»  (далі по тексту - позивач, ТОВ «САНАГРО УКРАЇНА») звернулося до суду з адміністративним позовом до Житомирської митниці Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач, Житомирська митниця ДФС) в якому просило:
- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 101020/2018/00278 виданої Головним інспектором митного посту «Коростень» Житомирської митниці ДФС України Шлягою В.В.; 
- визнати протиправними дії Житомирської митниці ДФС, які призвели до затримки розмитнення товару ТОВ «САНАГРО Україна» за митними деклараціями ІМ 40 TH №UA101020/2018/022746, ІМ 40 TH №UA 101020/2018/022794 та IM 40М TH №U А101020/2018/022805.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який з`явився у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що згідно до зовнішньоекономічного Договору купівлі-продажу від 23.11.2018 року ТОВ «САНАГРО УКРАЇНА» є імпортером мінеральних добрив - сульфату амонію гранульованого, країна походження - Республіка Білорусь, виробник - ТОВ «Белагроферт» (м. Гродно, Республіка Білорусь).
До митного поста «Коростень» Житомирської митниці ДФС, уповноваженою особою декларанта,  подано електронні митні декларації (далі по тексту - ЕМД): від 13.12.2018 року ІМ 40 №UA 101020/2018/022669; від 13.12.2018 року ІМ 40 №UA 101020/2018/022794; від 17.12.2018 року ІМ 40 №UA 101020/2018/022805 та заявлено до митного оформлення у митному режимі імпорт товар «вантаж «добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований. Масова частка азоту у перерахунку на суху речовину - 21% (241710 кг), масова частка води - 0.017%, масова частка сірчаної кислоти - 0.1%, масова доля сірки-24.2%»; використовуються в хімічній промисловості та сільському господарстві. Вагою 1151000 кг., в кількості 2302 біг- бегів по 500 кг. отримувач якого є ТОВ «САНАГРО УКРАЇНА».
Декларацію № UA101020/2018/022669 прийнято до митного оформлення 13.12.2018 року о 15 год. 15 хв., разом з ЕМД надано електронні копії документів, що зазначені в графі 44 ЕМД, а саме: сертифікат якості від 08.12.2018 р. № 228; рахунок від 08.12.2018 р. № 193; залізнична накладна від 08.12.2018 р. № 22060756; контракт від 26.11.2018 р. № 26/11/18; сертифікат про походження товарів форми СТ-1 від 08.12.2018 р. №BYUA8401103766; акти експертизи про походження товарів від 18.01.2018 р. №№ 67,68; експортна МД країни відправлення від 08.12.2018 р. №16463/011218/0032302.
Також, декларантом до митного поста «Коростень» Житомирської митниці ДФС подано митні декларації  від 17.12.2018 р.: № UA 101020/2018/022794, № UA 101020/2018/022805 типу ІМ-40 ТН та заявлено до митного оформлення у митному режимі імпорт товар «Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований. Масова частка азоту у перерахунку на суху речовину - 21% (66885 кг), масова частка води - 0.02%, масова частка сірчаної кислоти - 0.1%, масова доля сірки-24.2%», які прийняті до митного оформлення 17.12.2018 року о 11 год. 16 хв.
Разом з декларацією, уповноваженою особою декларанта надано наступні електронні копії документів, які зазначені в графі 44, а саме: сертифікат якості від 12.12.2018 р. № 232; рахунок від 12.12.2018 р. № 197; залізнична накладна від 12.12.2018 р. № 22160802; контракт від 26.11.2018 р. № 26/11/18; сертифікат про походження товарів форми СТ-1 від 12.12.2018 р. № BYUA8401103817; акти експертизи про походження товарів від 18.01.2018 р. №67, №68; експортна МД країни відправлення від 12.12.2018 р. № 16463/121218/0032748.
Проте, митне оформлення товару за вищезазначеними деклараціями не було проведено, у зв`язку зі спрацюванням профілів ризику 205-1,911-1 та 905-3.
З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей.
Також, відповідачем складено Акт про взяття проб (зразків) товарів з метою ідентифікації та встановлення відповідності задекларованого хімічного складу та інших характеристик товару, які впливають на однозначну класифікацію згідно УКТ ЗЕД.
Крім того, митним органом складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу в якому зазначено, що профілі ризику сформувались відповідно до ч. 2 ст. 338 Митного Кодексу України.
За результатами здійснення процедури «перевірка правильності визначення митної вартості»  направлено повідомлення декларанту про надання додаткових документів, а саме:  банківські документи про попередню оплату даного товару та оплату попередніх партій подібних товарів; прайс-лист виробника товарів. 
Електронним повідомленням, представник позивача надав наступні документи: 
- платіжні доручення від 30.11.2018 року № 77, від 06.11.2018 року № 70;
- рахунки на оплату від 01.11.2018 року № 42, від 26.11.2018 року № 46;
- заяву на придбання валюти від 05.11.2018 року № 87.
У подальшому, декларантом подана для митного оформлення тимчасова митна декларація, яка була прийнята 14.12.2019 року о 16 год. 00 хв. за номером UА101020/2018/022746.
Після отримання висновку про проведення дослідження з Департаменту податкових та митних експертиз ДФС митна декларація UA101020/2018/022746 типу ІМ-40 ТН 26.12.2018 року була оформлена в повному обсязі.
Так, 29.12.2018 року митна декларація UA101020/2018/022669 типу ІМ-40 ДЕ була надана картка відмови в прийняті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 101020/2018/00278, оскільки митне оформлення за досліджуваним вантажем було здійснено по тимчасовій декларації UA 101020/2018/022746 типу ІМ-40 ТН, а в наданій картці відмови вимогою оформлення декларації значилось: «для проведення митного оформлення необхідно подати належно заповнену митну декларацію з врахуванням даних висновку ДПМЕ ДФС № 142005702-0761 щодо опису товару та з зазначенням в графі 44 митної декларації реквізитів висновку ДПМЕ ДФС».
В той же день декларантом надана та оформлена додаткова митна декларація UA 101020/2018/023363.
Вважаючи протиправними дії митного органу, які полягають у прийнятті картки відмови в прийняті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 101020/2018/00278 та незаконній затримці товару, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача не можна вважати юридично значимими для позивача, оскільки вони не мали безпосереднього впливу на його суб`єктивні права та обов`язки та не породжували для позивача будь-яких юридичних наслідків.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та нормами Митного кодексу України (далі по тексту - МК України)(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Правовими положеннями ст. 7 МК України встановлений порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД), здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Відповідно до ст. 246 МК України метою митного оформлення визначено забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно ст. 266 та ч. 1 ст. 318 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, відповідно до порядку, встановленого МК України та сплатити митні платежі.
Митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до ч. 1 ст. 336 МК України  однією із форм митного контролю є перевірка документів та відомостей, які відповідно до ст. 335 МК України надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Частиною 1 ст. 337 МК України встановлено, що  Перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 року за № 1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі по тексту - Порядок № 631).
Відповідно до підпункту 4.5.4 пункта 4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення МД виконуються, зокрема, такі митні формальності як контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).
Згідно з ч. 1 ст. 356, ч. 6 ст. 365 МК України, взяття проб/зразків товарів здійснюється посадовими особами органу доходів і зборів в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.
Взяття проб (зразків) товарів, що перебувають під митним контролем, посадовими особами інших державних органів, а також декларантами або уповноваженими ними особами здійснюється спільно з посадовими особами відповідного органу доходів і зборів.
Відповідно до ч. 7 ст. 356 МК України, декларанти або уповноважені ними особи мають право бути присутніми під час взяття проб (зразків) товарів посадовими особами органу доходів і зборів та інших державних органів.
Згідно з частинами 13, 17 ст. 356 МК України, проби (зразки) товарів, крім великогабаритних і технічно складних (машини, технологічні лінії, промислові конструкції тощо), беруться в мінімальній кількості у двох примірниках (досліджуваний та контрольний), кожен з яких є достатнім для проведення дослідження.
Про взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до п. 9 розділу 3 Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 650, якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації).
Згідно із ч. 18 ст. 356 МК України, на кожну взяту пробу (зразок) накладається окреме митне забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 357 МК України, взяті проби (зразки) під митним забезпеченням разом з актом про їх взяття доставляються поштою або посадовою особою органу доходів і зборів до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або до іншої експертної установи (організації) для проведення досліджень (аналізів, експертиз).
Згідно з ч. 8 ст. 357 МК України, за результатами проведених досліджень (аналізів, експертиз) експерт готує висновок за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до ч. 21 статті 356 МК України випуск товарів за тимчасовою декларацією до одержання результатів відповідних досліджень (аналізу, експертиз) можливий в разі, якщо товари не підпадають під дію встановлених законодавством України заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України.
Так, станом на момент проведення митного оформлення товару позивача, наявне діюче рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 26.03.2018 року № АД-383/2018/4411-5 «Про зміну антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну нітрату амонію (аміачної селітри) походженням з Російської Федерації», відповідно до якого встановлено ставки антидемпінгового мита.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що митний орган має права проводити дослідження поставленого товару, який визиває сумнів, а отже відповідачем правомірно вчинено дії про проведення аналізу поставленого товару позивачем по митним деклараціям: ІМ 40 TH №UA101020/2018/022746, ІМ 40 TH №UA 101020/2018/022794 та IM 40М TH №U А101020/2018/022805.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «САНАГРО УКРАЇНА» в частині щодо визнання протиправними дій митного органу, які призвели до затримки розмитнення товару за митними деклараціями ІМ 40 TH №UA101020/2018/022746, ІМ 40 TH №UA 101020/2018/022794 та IM 40М TH №U А101020/2018/022805 є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасувати Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 101020/2018/00278 виданої головним інспектором митного посту «Коростень» Житомирської митниці ДФС України Шлягою В.В., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси
Тобто, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.
У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
<...> поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод позивача.
Таким чином, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.
Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 15 грудня 2015 року всправі №800/206/15 за позовом до Президента України Порошенка Петра Олексійовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, про визнання незаконним акта Президента України, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.
Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду, оскільки оскаржувані дії митного органу щодо відмови в проведенні митного оформлення товару, ввезеного за електронною митною декларацією не спричинили порушення прав та законних інтересів позивача у публічно-правовій сфері, оскільки такі дії згідно з чинним законодавством мають місце лише у формі відповідних рішень, які в межах спірних правовідносин митним органом не приймалися. 
Отже, такі дії не можна вважати юридично значимими для позивача, оскільки вони не мали безпосереднього впливу на його суб`єктивні права та обов`язки та не породжували для позивача будь-яких юридичних наслідків.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, товар позивача було розмитнено на наступний день - 27.12.2018 року, після проведення відповідної експертизи та отримання висновку експерта.
Тобто, незаконної затримки митним органом товарів позивача не відбулося, на чому наполягає апелянт. 
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. 
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -      
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САНАГРО УКРАЇНА» - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак

                                                                                                            Л.О. Костюк

Повний текст постанови виготовлено 06.02.2020 року