Справа №361/7024/19                                                                                              Головуючий в суді І інстанції - Телепенько А.Д.
Провадження № 33/824/237/2020                                                                             Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
 27 січня 2020 року                                                                                                   м. Київ  
 
  Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.
 
            секретар:                                                                                                   Ганжа В.В.,
            за участю:                                                                                                           
            особи, яка притягується до відповідальності                                        ОСОБА_1 ,
            іншого учасника ДТП                                                                              ОСОБА_2 ,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2019 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, працює на посаді машиніста електропоїздів КП «Київський метрополітен», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ,-
 
визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 
ст.124 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
 
Як встановлено судом першої інстанції, 24 вересня 2019 року близько 05 год. 50 хв., ОСОБА_1 на 22 км +450 м автодороги Київ-Чернігів у напрямку м. Києва, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2110» р.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем марки «BYD F3» р.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, а отже в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. в дохід держави.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2019 року та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, висновки суду щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджується матеріалами справи.
Апелянт звертає увагу на те, що у даній справі не підтверджено належними та допустимими докази подія адміністративного правопорушення та не доведено «поза розумним сумнівом» наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому постанова Броварського міськрайонного суду Київської області підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Так, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулась 24 вересня 2019 року о 05 год. 50 хв., одночасно з тим, протокол складений 30 вересня 2019 року, тобто через 6 днів після ДТП, а не протягом 24 годин, як передбачено ч.2 ст.252 КУпАП.
Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення складений нерозбірливим почерком, в результаті чого ОСОБА_1 був позбавлений можливості ознайомитись зі змістом вказаного протоколу, надати пояснення щодо встановлених у протоколі обставин, реалізувати належне йому право на захист від пред`явленого йому в межах розгляду справи обвинувачення.
З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №509642, складений 30 вересня 2019 року, є неналежним доказом події адміністративного правопорушення та не може виступати підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Також, апелянт зазначає, що в суді першої інстанції він надавав пояснення, що рухався у крайній лівій смузі і машину іншого учасника дорожнього руху - ОСОБА_2 він помітив на відстані від себе близько 1 км, в цей момент ОСОБА_1 зменшив швидкість руху до 80 км/год та продовжував її поступово зменшувати. Через 500-600 метрів руху різко змінилась дорожня обстановка, а саме дорогу затягнув густий туман та задимлення, і одразу в тумані у крайній лівій смузі знаходився транспортний засіб ОСОБА_2 , який не рухався або рухався із незначною швидкістю. Виявивши перешкоду, ОСОБА_1 вжив заходів для екстреного гальмування, проте уникнути зіткнення не вдалось.
Вказані обставини підтверджуються показаннями водія ОСОБА_2 , який пояснив на місці ДТП та суду, що на дорозі був густий туман та задимлення, а також, що він рухався зі швидкістю 10 км/год; поясненнями ОСОБА_1 безпосередньо на місці дорожньо-транспортної пригоди та схемою ДТП.
Так, згідно схеми ДТП сліди гальмування праворуч становлять 10м, ліворуч - 5,1м.
            Дослідження Всесвітньої організації охорони здоров`я про безпеку на дорогах України встановлено, що гальмівний шлях автомобіля при екстреному гальмуванні становить від 5м до 10м, якщо автомобіль рухався зі швидкістю менше 40 км/год.
Отже, швидкість руху автомобіля ОСОБА_1 (менше 40 км/год) відповідала дорожній обстановці, а тому він не допускав порушення п. 13.1 ПДР України.
            За фактичними обставинами справи, ОСОБА_1 був неспроможний об`єктивно виявити перешкоду - автомобіль іншого учасника пригоди, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталась о 05 год. 50 хв., тобто в темну пору доби, на цій ділянці дороги був густий туман та задимлення, відбулась різка зміна погодних умов, а тому відсутнє з його боку і порушення п. 12.3 ПДР України.
 
Заслухавши доповідь судді,
пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, 
пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
 
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 12.3 ПДР України передбачає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.13.1 ПДР України).
За порушення вимог зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. 
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.
Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.4 ст.256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.
Відповідно до п.2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 своїм правом скористався, надав пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця ДТП не заявляв (а.с 9). 
Первинні пояснення самого ОСОБА_1 щодо складеного протоколу про адміністративне правопорушення були ретельно перевірені в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, з яких вбачається вільне визначення останнім своєї позиції до вчиненого.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. 
Згідно ст.ст.9,245,252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР №509642 від 30.09.2019 року (а/с 3), протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з додатком від 24.09.2019 року (а/с 10-15,19), в якому зафіксовано обстановку місця події; протоколами огляду транспортних засобів від 24.09.2019 року, в яких зазначені зовнішні пошкодження транспортних засобів (а/с 16,17), письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а/с 9,18), іншими матеріалами провадження.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить всі необхідні данні, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів), що прямо закладено в диспозиції даної статті, усі вони перевірені та встановлені під час судового розгляду.
Фактично апелянтом оскаржується не оцінка його дій і наступні висновки щодо наявності вини, а те, що суддею не було дано оцінку діям іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_1 , який, на переконання апелянта, порушив правила ПДР (не рухався з включеними протитуманними фарами, рухався дуже повільно).
Разом з тим, оцінка дій водія ОСОБА_2 не є предметом розгляду вказаної справи. Будь-яка інформація на предмет того, що стосовно ОСОБА_2 складався протокол про адміністративне правопорушення за порушення правил ПДР - відсутня. Навіть при умові (що не є фактом), що водієм ОСОБА_2 були не дотримані вимоги ПДР, це не виключає факт порушення ОСОБА_1 п.п. 12.3, 13.1 ПДР України, які призвели до зіткнення з іншим автомобілем.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови за доводами, наведеними  в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .
Таким чином, суд, який розглядав справу, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не встановлено. 
Як вбачається з письмових пояснень щодо складеного протоколу про адміністративне правопорушення апелянта та доводів самої скарги, він фактично визнав, що саме під його керуванням автомобіль «ВАЗ 2110» здійснив зіткнення з автомобілем «BYD F3», доводи ОСОБА_1 про наявність вини іншого водія ДТП в даному випадку не мають значення, так як встановлено вину у вчиненні порушення саме з боку водія ОСОБА_1 , що не звільняє його від відповідальності.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Броварським міськрайонним судом Київської області повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251,252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст.283 КУпАП.
Вид та розмір стягнення накладено судом у відповідності з вимогами ст.ст.23,33 КУпАП.
Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування чи зміни не встановлено, а тому апеляційні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                       О.М. Рудніченко