ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року	Львів	Справа № 460/1044/19 пров. № 857/11277/19	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                         Большакової О.О.,
суддів                                                             Старунського Д.М., Качмара В.Я., 
з участю секретаря судового засідання           Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс» до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року (суддя першої інстанції Зозуля Д.П., м. Рівне, повний текст складено 23.07.2019),
В С Т А Н О В И В :

3 травня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс» (далі - ТОВ «Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ДПІ і м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області), Головного управління ДФС у Рівненській області про:
- визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області по розподілу сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс» платіжними дорученнями № 52 від 17.03.2016 на суму 1157,16 грн, №53 від 22.03.2016 на суму 5015,43 грн, № 56 від 22.03.2016 на суму 2639,94 грн, № 58 від 23.03.2016 на суму 708,00 грн, №60 від 25.03.2016 на суму 7198,24 грн, №3 від 30.03.2016 на суму 25975,57 грн, №10 від 08.04.2016 на суму 10200,00 грн, №19 від 20.04.2016 на суму 2913,14 грн, №21 від 26.04.2016 на суму 30448,94 грн, №29 від 28.04.2016 на суму 2812,36 грн, №1 від 04.05.2016 на суму 6055,00 грн, №53 від 25.05.2016 на суму 32959,24 грн, №88 від 17.06.2016 на суму 6305,67 грн, №90 від 17.06.2016 на суму 10650,69 грн, №93 від 22.06.2016 на суму 2 737,98 грн, №123 від 15.07.2016 на суму 8780,00 грн, №130 від 21.07.2016 на суму 11145,31 грн, №140 від 28.07.2016 на суму 22768,03 грн, №171 від 25.08.2016 на суму 30448,94 грн, №175 від 26.08.2016 на суму 4969,57 грн, №176 від 29.08.2016 на суму 7275,83 грн, податкових зобов`язань з орендної плати з юридичних осіб (код бюджетної класифікації 18010600) у сумі 250110,04 грн на погашення податкового боргу та пені у розмірі 250110,04 грн;
- зобов`язання Головного управління ДФС у Рівненській області внести зміни до інтегрованої картки платника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс» з орендної плати з юридичних осіб (код бюджетної класифікації 18010600) шляхом спрямування розподілених в погашення податкового боргу та пені коштів у сумі 250110,04 грн за призначенням платежу, вказаному у платіжних дорученнях № 52 від 17.03.2016 на суму 1157,16 грн, №53 від 22.03.2016 на суму 5015,43 грн, № 56 від 22.03.2016 на суму 2639,94 грн, № 58 від 23.03.2016 на суму 708,00 грн, №60 від 25.03.2016 на суму 7198,24 грн, №3 від 30.03.2016 на суму 25975,57 грн, №10 від 08.04.2016 на суму 10200,00 грн, №19 від 20.04.2016 на суму 2913,14 грн, №21 від 26.04.2016 на суму 30448,94 грн, №29 від 28.04.2016 на суму 2812,36 грн, №1 від 04.05.2016 на суму 6055,00 грн, №53 від 25.05.2016 на суму 32959,24 грн, №88 від 17.06.2016 на суму 6305,67 грн, №90 від 17.06.2016 на суму 10650,69 грн, №93 від 22.06.2016 на суму 25737,98 грн, №123 від 15.07.2016 на суму 8780,00 грн, №130 від 21.07.2016 на суму 11145,31 грн, №140 від 28.07.2016 на суму 22768,03 грн, №171 від 25.08.2016 на суму 30448,94 грн, №175 від 26.08.2016 на суму 4969,57 грн, №176 від 29.08.2016 на суму 7275,83 грн
Рівненським окружним адміністративним судом було здійснено  заміну  відповідача 1 на правонаступника - Головне управління ДФС у Рівненській області.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Рівненській області по розподілу сплачених ТОВ «Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс» платіжними дорученнями № 52 від 17.03.2016 на суму 1157,16 грн, №53 від 22.03.2016 на суму 5015,43 грн, № 56 від 22.03.2016 на суму 2639,94 грн, № 58 від 23.03.2016 на суму 708,00 грн, №60 від 25.03.2016 на суму 7198,24 грн, №3 від 30.03.2016 на суму 25975,57 грн, №10 від 08.04.2016 на суму 10200,00 грн, №19 від 20.04.2016 на суму 2913,14 грн, №21 від 26.04.2016 на суму 30448,94 грн, №29 від 28.04.2016 на суму 2812,36 грн, №1 від 04.05.2016 на суму 6055,00 грн, №53 від 25.05.2016 на суму 32959,24 грн, №88 від 17.06.2016 на суму 6305,67 грн, №90 від 17.06.2016 на суму 10650,69 грн, №93 від 22.06.2016 на суму 25737,98 грн, №123 від 15.07.2016 на суму 8780,00 грн, №130 від 21.07.2016 на суму 11145,31 грн, №140 від 28.07.2016 на суму 22768,03 грн, №171 від 25.08.2016 на суму 30448,94 грн, №175 від 26.08.2016 на суму 4969,57 грн, №176 від 29.08.2016 на суму 7275,83 грн, податкових зобов`язань з орендної плати з юридичних осіб (код бюджетної класифікації 18010600) у сумі 250110,04 грн на погашення податкового боргу та пені у розмірі 250110,04 грн. Зобов`язано Головне управління ДФС у Рівненській області внести зміни до інтегрованої картки платника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс» з орендної плати з юридичних осіб (код бюджетної класифікації 18010600) шляхом спрямування розподілених в погашення податкового боргу та пені коштів у сумі 250110,04 грн за призначенням платежу, вказаному у платіжних дорученнях № 52 від 17.03.2016 року на суму 1157,16 грн, №53 від 22.03.2016 на суму 5015,43 грн, № 56 від 22.03.2016 на суму 2639,94 грн, № 58 від 23.03.2016 на суму 708,00 грн, №60 від 25.03.2016 на суму 7198,24 грн, №3 від 30.03.2016 на суму 25975,57 грн, №10 від 08.04.2016 на суму 10200,00 грн, №19 від 20.04.2016 на суму 2913,14 грн, №21 від 26.04.2016 на суму 30448,94 грн, №29 від 28.04.2016 на суму 2812,36 грн, №1 від 04.05.2016 на суму 6055,00 грн, №53 від 25.05.2016 на суму 32959,24 грн, №88 від 17.06.2016 на суму 6305,67 грн, №90 від 17.06.2016 на суму 10650,69 грн, №93 від 22.06.2016 на суму 25737,98 грн, №123 від 15.07.2016 на суму 8780,00 грн, №130 від 21.07.2016 на суму 11145,31 грн, №140 від 28.07.2016 на суму 22768,03 грн, №171 від 25.08.2016 на суму 30448,94 грн, №175 від 26.08.2016 на суму 4969,57 грн, №176 від 29.08.2016 на суму 7275,83 грн. Стягнуто на користь ТОВ «Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати на суму 3751 грн 66 коп.
Із таким судовим рішенням не  погодилося ГУ ДФС у Рівненській області та подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просило скасувати рішення  й постановити нове -  про відмову в позові. Обґрунтовуючи незгоду, зазначило, що позивач сплачував не поточні платежі з грошового зобов`язання по оплаті з орендної плати за землю, а погашав податковий борг . Кошти, що надходили на рахунок, податковий орган у відповідності до п.  87.9 ст. 87 Податкового кодексу України зараховував в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.  Також суд дійшов неправомірного висновку про безпідставне неврахування уточнюючих розрахунків до декларацій, що не відповідає вимогам  п.288.7 ст. 288 Податкового кодексу України. Також зауважив, що висновки суду спростовуються відомостями інтегрованої картки платника. Вказав, що  коригування даних в інформаційній системі  органів ДФС  здійснюється підрозділами, відповідальними за ведення  таких даних с первинних документів за поточною датою. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому  вказав, що вважає оскаржуване рішення суду про задоволення позовних вимог законним і обґрунтованим.  
У судовому засіданні представник позивача Грабовський В.А. пояснив, що судовими рішеннями, які набули законної сили, встановлено відсутність у позивача податкового боргу, однак  відповідач безпідставно спрямовує кошти, що  надходять на сплату поточних податкових зобов`язань, на погашення податкового боргу, якого не існує. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, що підтверджено відомостями про надіслання за офіційною електронною адресою судової повістки. Про причини неявки суду повідомлено не було.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, 02.12.1993 Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс»  зареєстроване як юридична особа і перебуває на обліку в ДПІ у м.Рівному з 31.08.1995.
30 січня 2012 року ТОВ «Рівненський МЖК» подало до ДПІ у м. Рівному звітну податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2012 рік, в якій задекларувало до сплати грошове зобов`язання на загальну суму 272509,50 грн, в тому числі за січень-листопад по 22709,12 грн, а за грудень 22709,18 грн.
28 серпня 2012 року позивачем подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2012 рік, в якій задекларовано до сплати за 2012 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 226083,90 грн, зокрема за: січень 2012 року   18840,33 грн; лютий 2012 року   18840,33 грн; березень 2012 року   18840,33 грн; квітень 2012 року   18840,33 грн; травень 2012 року   18840,33 грн; червень 2012 року   18840,33 грн; липень 2012 року   18840,33 грн; серпень 2012 року   18840,33 грн; вересень 2012 року   18840,33 грн; жовтень 2012 року   18840,33 грн; листопад 2012 року   18840,33 грн; грудень 2012 року   18840,27 грн.
Нараховано до зменшення податкового зобов`язання по орендній платі за землі державної або комунальної власності на 2012 рік (позитивне значення (р.14-р.13)) за: січень 3868,79 грн, лютий 3868,79 грн, березень 3868,79 грн, квітень 3868,79 грн, за травень 3868,79 грн, червень 3868,79 грн, липень 3868,79 грн, серпень 3868,79 грн, вересень 3868,79 грн, жовтень 3868,79 грн, листопад 3868,79 грн, грудень 3868,91 грн
19 лютого 2013 року ТОВ «Рівненський МЖК» подало до ДПІ у м. Рівному звітну податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності ) за 2013 рік, в якій було задекларовано до сплати за 2013 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 226083,90 грн, в тому числі за січень-листопад 18840,33 грн, за грудень 18840,27 грн.
22 березня 2013 року товариство подало уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2012 рік, в якій було задекларовано до сплати за 2012 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 202201,29 грн зокрема за: січень 2012 року 16850,11 грн; лютий 2012 року 16850,11 грн; березень 2012 року 16850,11 грн; квітень 2012 року 16850,11 грн; травень 2012 року 16850,11 грн; червень 2012 року 16850,11 грн; липень 2012 року 16850,11 грн; серпень 2012 року 16850,11 грн; вересень 2012 року 16850,11 грн; жовтень 2012 року 16850,11 грн; листопад 2012 року 16850,11 грн; грудень 2012 року 16850,08 грн.
Нараховано до зменшення податкового зобов`язання по орендній платі за землі державної або комунальної власності на 2012 рік (позитивне значення (р.14-р.13)) за січень-листопад - по 1990,22 грн, за грудень - 1990,19 грн.
Крім того, 22 березня 2013 року ТОВ «Рівненський МЖК» подало уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік, в якій було задекларовано до сплати за 2013 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 202201,29 грн, зокрема за: січень 2013 року 16850,11 грн; лютий 2013 року 16850,11 грн; березень 2013 року 16850,11 грн; квітень 2013 року 16850,11 грн; травень 2013 року 16850,11 грн; червень 2013 року 16850,11 грн; липень 2013 року 16850,11 грн; серпень 2013 року 16850,11 грн; вересень 2013 року 16850,11 грн; жовтень 2013 року 16850,11грн; листопад 2013 року 16850,11 грн; грудень 2013 року 16850,08 грн
Нараховано до зменшення податкового зобов`язання по орендній платі за землі державної або комунальної власності на 2013 рік (позитивне значення (р.14-р.13)) за: січень 2013 року 1990,22 грн; лютий 2013 року 1990,22 грн; березень 2013 року 1990,22 грн; квітень 2013 року 1990,22 грн; травень 1990,22 грн, червень 1990,22 грн, липень 1990,22 грн, серпень 1990,22 грн, вересень 1990,22 грн, жовтень 1990,22 грн, листопад 1990,22 грн, грудень 1990,19 грн.
20 лютого 2014 року позивачем подано до ДПІ у м. Рівному звітну податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2014 рік, в якій задекларувано до сплати грошове зобов`язання на загальну суму 286250,73 грн, в тому числі за грудень - 23854,09 грн, а за січень-листопад - по 23854,24 грн.
Крім того, 24 квітня 2014 року товариство подало до ДПІ у м. Рівному уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) за 2014 рік, в якій задекларовано до сплати за 2014 рік орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на загальну суму 284940,06 грн, зокрема за: січень 2014 року 23997,96 грн; лютий 2014 року 23859,69 грн; березень 2014 року 23708,25 грн; квітень 2014 року 23708,25 грн; травень 2014 року 23708,25 грн; червень 2014 року 23708,25 грн; липень 2014 року 23708,25 грн; серпень 2014 року 23708,25 грн; вересень 2014 року 23708,25 грн; жовтень 2014 року 23708,25 грн; листопад 2014 року 23708,25 грн; грудень 2014 року 23708,16 грн.
Вказаною декларацією позивач зменшив свої зобов`язання по основній звітній декларації (позитивне значення: рядок 14 - рядок 13), а саме: за грудень на 145,93 грн, а за березень – листопад на 145,99 грн щомісячно. При цьому, позивач збільшив свої зобов`язання за січень на 143,72 грн і за лютий на 5,45 грн.
13 лютого 2015 року ТОВ «Рівненський МЖК» подало до ДПІ у м. Рівному звітну податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) за 2015 рік, в якій задекларовано до сплати за 2015 рік орендної плати на загальну суму 355890,14 грн, в тому числі за січень-листопад 2015 року - 29657,51 грн, за грудень 2015 року - 29657,53 грн
11 лютого 2016 року позивачем подано до ДПІ у м. Рівному звітну податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) за 2016 рік, в якій задекларовано до сплати за 2016 рік орендної плати на суму 512332,80 грн, зокрема: січень 2016 року 42694, 40 грн; лютий 2016 року 42694, 40 грн; березень 2016 року 42694,40 грн; квітень 2016 року 42694,40 грн; травень 2016 року 42694,40 грн; червень 2016 року 42694,40 грн; липень 2016 року 42694,40 грн; серпень 2016 року 42694,40 грн; вересень 2016 року 42694,40 грн; жовтень 2016 року 42694,40грн; листопад 2016 року 42694,40 грн; грудень 2016 року 42694,40 грн.
Відповідними платіжними дорученнями підтверджується, що позивачем систематично сплачувалися податкові зобов`язання з орендної плати за землю за лютий-липень 2016 року.
Проте з інтегрованої картки платника податків ТОВ «Рівненський МЖК» за платежем орендна плата з юридичних осіб вбачається, що сплачені 17.03.2016, 22.03.2016, 23.03.2016, 25.03.2016, 30.03.2016, 08.04.2016, 20.04.2016, 26.04.2016, 28.04.2016, 04.05.2016, 25.05.2016, 17.06.2016, 22.06.2016, 13.07.2016, 18.07.2016, 21.07.2016, 28.07.2016, 25.08.2016, 26.08.2016 та 29.08.2016 сум в рахунок погашення податкового боргу з орендної плати за вересень-грудень 2012 року згідно декларації №1430 від 30.01.2012, за жовтень-грудень 2013 року згідно декларації №9007792862 від 19.02.2013, за січень-квітень 2014 рік згідно декларації №1400024607 від 20.02.2014, а також пені – нарахованої у 2013 році.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо зарахування коштів сплачених позивачем у погашення поточних зобов`язань з орендної плати коштів на погашення податкового  боргу з таких мотивів. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому, слід відзначити, що суб`єкт владних повноважень не має прав, у розумінні міри свободи поведінки, а лише наділений законодавцем певними повноваженнями, необхідними для реального виконання завдань та функцій держави, що покладені на нього. 
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України).
Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України).
Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.3 ст. 288 Податкового кодексу України).
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п. 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України).
Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статтей 285-287 цього розділу (п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України).
Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п. 285.1 ст. 285 Податкового кодексу України).
Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку з набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (п. 285.2 ст. 285 Податкового кодексу України).
Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі (п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України).
Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році (п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України).
Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 14.1.152 цієї статті передбачено, що погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Згідно з пунктами 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.
Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Таким чином, із системного аналізу наведених норм випливає, що податковий борг може бути погашено лише коштами (в тому числі надміру сплаченими платником податків) або майном (майновими правами) платника податків.
Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
Пунктом 129.3 статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини). У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.
Згідно з приписами пункту 129.2 статті 129 Податкового кодексу України у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.
У відповідності до пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.
Таким чином,    передбачено можливість нарахування пені лише у разі прострочення сплати узгодженого податкового зобов`язання та, як наслідок, виникнення боргу. 
Відтак, відсутність податкового боргу та факту його погашення   виключає право податкового органу нараховувати пеню.
Всупереч цьому, відповідач нараховував позивачу пеню на суми, на які згідно уточнюючих декларацій платником зменшено зобов`язання з орендної плати по основним звітним деклараціям. Такий спосіб нарахування пені не відповідає вимогам статті 129 Податкового кодексу України.
Крім того, пунктом 57.4 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України   у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Отже, відсутність податкового боргу внаслідок його погашення виключає право податкового органу нараховувати пеню, а факт скасування грошового зобов`язання призводить до скасування пені.
Всупереч вказаним нормам чинного законодавства, податковий орган нараховував пеню на грошові зобов`язання, що виникли на підставі податкових повідомлень-рішень, які були скасовані в судовому порядку та не виключав з обліку пеню та податковий борг, у стягненні яких було відмовлено судовими рішеннями.
При цьому зазначені судові рішення набули чинності і не були скасовано судами вищих інстанцій, отже - є обов`язковими до виконання. 
Так,  постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2013 у справі №817/55/13-а у задоволенні адміністративного позову ДПІ у м.Рівному Рівненської області ДПС до ТОВ «Рівненський МЖК» про стягнення податкової заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 19246,00 грн та по орендній платі за землю з юридичних осіб у розмірі 40503,08 грн (що виникла на підставі декларації №1430 від 30.01.2012 з урахуванням уточнюючої декларації №57774 від 28.08.2012 у розмірі 18840,33 грн за вересень 2012 та у розмірі 18840,33 грн за жовтень 2012, пеня 2822,42 грн) відмовлено. Крім того, приймаючи дану постанову судом встановлено відсутність податкового боргу відповідача по орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності за жовтень-грудень 2010 року на погашення якого направлялися сплачені ТОВ «Рівненський МЖК» у 2012 році кошти.
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.02.2013 у справі №817/56/13-а у задоволенні адміністративного позову ДПІ у м. Рівному Рівненської області ДПС до ТОВ «Рівненський МЖК» щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, в частині вимог про стягнення податкового боргу по орендній платі за землю з юридичних осіб в сумі 44438,39 грн (що виникла на підставі декларації №1430 від 30.01.2012 з урахуванням уточнюючої декларації №57774 від 28.08.2012 на суму 18840,33 грн за липень 2012, на суму 18840,33 грн за серпень 2012, пені в загальній сумі 6757,73 грн, яка була нарахована 30.08.2012, 11.09.2012, 26.09.2012, 08.10.2012, 30.10.2012) відмовлено.
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.01.2015 у справі №817/3477/14 скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області форми "Ш" №0005441503 від 27.12.2013 та №0005451503 від 27.12.2013. Приймаючи дану постанову, суд встановив обставини повної сплати ТОВ «Рівненський МЖК» задекларованих поточних податкових зобов`язань з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за липень 2011, серпень-вересень 2013.
Отже, контролюючим органом порушено вимоги пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, внаслідок чого здійснено зарахування сплати поточних платежів з грошового зобов`язання по оплаті орендної плати за землю за лютий-липень 2016 року в рахунок погашення податкового боргу по сплаті орендної плати за землю за вересень-грудень 2012 року, жовтень-грудень 2013 року, січень-квітень 2014 року, відсутність якого підтверджується платіжними документами позивача, а також встановлена судовими рішеннями, які набрали законної сили.
Як встановлено судом, податковий орган здійснював зарахування поточних зобов`язань з орендної плати за землю у 2016 році в рахунок погашення податкового боргу за 2012-2014 роки, відсутність якого встановлена постановами Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2012 у справі №2а/1770/5490/2011, від 13.02.2013 у справі №817/56/13-а, від 18.02.2013 у справі №817/55/13-а, від 30.04.2013 року у справі №817/228/13-а, від 15.03.2013 у справі №817/424/13-а, від 20.03.2013 у справі №817/425/13-а, від 10.04.2013 у справі №817/747/13-а, від 08.05.2013 у справі №817/1060/13-а, від 08.07.2014 у справі №817/1526/14, від 08.11.2014 у справі №817/2547/14, від 14.01.2015 у справі №817/3477/14 (а.с.138-198 т.1), від 16.08.2016 у справі №817/682/16, від 23.09.2016 у справі №817/341/16, від 26.09.2016 у справі №817/783/16, від 21.12.2016 у справі №817/1419/16, від 27.12.2016 у справі №817/928/16, від 14.04.2017 у справі №817/2060/16, від 11.05.2017 у справі №817/2523/16.
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2017 у справі №817/1774/16 визнано протиправними дії ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області щодо нарахування в період з 30.08.2011 по 09.12.2013 ТОВ «Рівненський МЖК» пені за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 159492,86 грн, а також зобов`язано ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області внести зміни до картки особового рахунку ТОВ «Рівненський МЖК» з орендної плати з юридичних осіб шляхом скасування нарахованої за період з 30.08.2011 по 09.12.2013 пені в розмірі 159492,86 грн
Також постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 у справі №817/858/17 визнано протиправними дії ДПІ у м.Рівному щодо нарахування в період з 24.04.2014 по 04.05.2016 ТОВ «Рівненський МЖК» пені за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 203997,82 грн, а також зобов`язано ДПІ у м.Рівному внести зміни до картки особового рахунку ТОВ «Рівненський МЖК» з орендної плати з юридичних осіб шляхом скасування нарахованої за період з 24.04.2014 по 04.05.2016 пені в розмірі 203997,82 грн
Крім того, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 у справі №817/1159/18, визнано протиправними дії ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області щодо нарахування в період з 25.05.2016 по 29.08.2016 ТОВ «Рівненський МЖК» пені за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 65799,18 грн, а також зобов`язано Головне управління ДФС у Рівненській області внести зміни до інтегрованої картки платника ТОВ «Рівненський МЖК» з орендної плати з юридичних осіб шляхом скасування нарахованої за період з 25.05.2016 по 29.08.2016 пені за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 65799,18 грн
Зазначеними судовими рішеннями, які набули законної  сили і не були скасовані вищими судовими інстанціями, встановлено, що податковий борг минулих періодів, в рахунок погашення якого відповідачем спрямовано кошти, перераховані позивачем з метою сплати поточних грошових зобов`язань з орендної плати за землю за 2012-2014 роки, фактично був відсутній.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суму у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Також судом встановлено, що 30.09.2013 Головним управлінням Міндоходів у Рівненській області прийнято рішення №10 про розстрочення ТОВ «Рівненський МЖК» податкового боргу в сумі 724268,62 грн, а саме: 571120,98 грн основного платежу, 153147,64 грн штрафних санкцій, по строкам сплати 10.10.2013 - в сумі 241422,87 грн, 08.11.2013 - в сумі 241422,87 грн, 10.12.2013 - в сумі 241422,88 грн
Пунктом 100.2 статті 100 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.
Пунктом 100.6 статті 100 Податкового кодексу України визначено, що розстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.
30.09.2013 між ДПІ у м. Рівному та ТОВ «Рівненський МЖК» укладено договір про розстрочення (відстрочення) податкового боргу.
29.11.2013 Головним управлінням Міндоходів у Рівненській області прийнято рішення №10s про скасування розстрочення податкового боргу, а також надано розрахунок суми податкової заборгованості позивача.
До складу податкової заборгованості, яка відображена у рішенні ГУ Міндоходів у Рівненській області від 30.09.2013 №10, входить податкова заборгованість по декларації від 30.01.2012 №1430, по стягненню якої відмовлено податковому органу, а саме: постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2013 у справі №817/55/13-а та постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.02.2013 у справі за №817/56/13-а.
Тому, подальше спрямування поточних платежів платника податків на погашення податкового боргу, розстроченого рішенням ГУ Міндоходів у Рівненській області від 30.09.2013 №10, в який включено декларацію від 30.01.2012 №1430, є неправомірним та має наслідком недостовірність відомостей інформаційних систем податкового органу щодо суми податкового боргу ТОВ «Рівненський МЖК».
Також судом встановлено, що відповідач, здійснюючи у 2016 році зарахування сум поточних платежів з орендної плати в рахунок погашення заборгованості за 2012-2014 роки, визначав суми такої заборгованості без врахування фактів подачі уточнюючих податкових декларацій 28.08.2012, 22.03.2013, 24.04.2014, а саме: за вересень 2012 року зараховано 30.03.2016 14034,19 грн, 08.04.2016 5861,98 грн, всього 19896,17 грн, водночас згідно уточнюючої податкової декларації за 2012 рік, поданої 22.03.2013 за вересень 2012 задекларовано до сплати 16850,11 грн, що є менше на 3046,06 грн зарахованої суми; за жовтень 2012 зараховано 08.04.2016  4338,02 грн, 20.04.2016 2913,14 грн, 26.04.2016  15457,96 грн, всього 22709,12 грн, водночас згідно уточнюючої податкової декларації за 2012 рік, поданої 22.03.2013 за жовтень 2012 задекларовано до сплати 16850,11 грн, що є менше на 5859,01 грн зарахованої суми; за листопад 2012 зараховано 26.04.2016 14990,86 грн, 28.04.2016 - 2812,36 грн, 04.05.2016  4905,78 грн, всього 22709,12 грн, водночас згідно уточнюючої податкової декларації за 2012 рік, поданої 22.03.2013 за листопад 2012 задекларовано до сплати 16850,11 грн, що є менше на 5859,01 грн зарахованої суми; за грудень 2012 зараховано 04.05.2016    1149,22 грн, 25.05.2016 21559,96 грн, всього 22709,18 грн, водночас згідно уточнюючої податкової декларації за 2012 рік, поданої 22.03.2013 за грудень 2012 задекларовано до сплати 16850,08 грн, що є менше на 5859,10 грн зарахованої суми; за жовтень 2013 зараховано 25.05.2016 10739,82 грн, 17.06.2016 8100,51 грн, всього 18840,33 грн, водночас згідно уточнюючої податкової декларації за 2013 рік, поданої 22.03.2013 за жовтень 2013 задекларовано до сплати 16850,11 грн, що є менше на 1990,22 грн зарахованої суми; за листопад 2013 зараховано 17.06.2016 3842,38 грн, 22.06.2016 14997,95 грн, всього 18840,33 грн, водночас згідно уточнюючої податкової декларації за 2013 рік, поданої 22.03.2013 за листопад 2013 задекларовано до сплати 16850,11 грн, що є менше на 1990,22 грн зарахованої суми; за грудень 2013 зараховано 22.06.2016  10734,21 грн, 13.07.2016 2,21 грн, 18.07.2016  8103,85 грн, всього 18840,27 грн, водночас згідно уточнюючої податкової декларації за 2013 рік, поданої 22.03.2013 за грудень 2013 задекларовано до сплати 16850,08 грн, що є менше на 1990,19 грн зарахованої суми; за березень 2014 зараховано 25.08.2016 16718,35 грн, 26.08.2016 4969,57 грн, 29.08.2016  2166,32 грн, всього 23854,24 грн, водночас згідно уточнюючої податкової декларації за 2014 рік, поданої 24.04.2014 за березень 2014 задекларовано до сплати 23708,25 грн, що є менше на 145,99 грн зарахованої суми; за квітень 2014 зараховано 29.08.2016  4317,54 грн, 27.09.2016  19536,70 грн, всього 23854,24 грн, водночас згідно уточнюючої податкової декларації за 2014 рік, поданої 24.04.2014 за квітень 2014 задекларовано до сплати 23708,25 грн, що є менше на 145,99 грн зарахованої суми.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий борг визначається з урахуванням показників уточнюючих декларацій, оскільки законодавством передбачена можливість виправити помилки у вже поданій декларації платником податку. При цьому в даному випадку має місце зменшення абсолютного значення самостійно визначених грошових зобов`язань. Подання уточнюючих розрахунків не є формою сплати податкового зобов`язання й відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені, оскільки об`єкти їх застосування (нарахування) відсутні. 
Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №   817/3148/14.
Не зважаючи на вказані обставини та вимоги чинного законодавства, відповідачем не здійснено належного відображення даних в інтегрованій картці платника податків позивача - на підставі рішень суду, що набрали законної сили та з урахуванням сплати податкових зобов`язань відповідно до поданих уточнюючих податкових декларацій.
Механізм зворотнього віднесення протиправно списаних в оплату пені коштів та відображення інформації в інтегрованій картці платника податків з 10.06.2016 передбачено пунктом 5 розділу 1 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 422 від 07.04.2016, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881 (набрання чинності з 10.06.2016) (далі - Порядок №422).
Згідно із п. 5.2. Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затверджена Наказом Державної податкової адміністрації України № 953 від 17.12.2010 (далі - Інструкція № 953) (втратила чинність 10.06.2016) пеня, нарахована на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягає скасуванню, а якщо така пеня була сплачена, вона підлягає зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 Кодексу.
Відповідно до пункту 5 розділу 1 Порядку № 422 контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в інформаційній системі (далі - ІКП) облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи. У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.
Крім того, згідно підпунктом 3 параграфу 4 розділу 5 Порядку № 422 у підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень /рішень/ вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється залежно від наслідків розгляду скарги (заяви) відповідно до інформації з інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, на статуси «Скасовується в адміністративному порядку», або «Вручено, адміністративний розгляд», або «Анульовано» при частковому скасуванні.
Згідно з положеннями пункту 21.1.10 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані: вносити до інформаційних баз даних інформацію з документів, отриманих від платників податків у паперовій формі, а також інформацію про взаємодію з платниками податків, отриману в іншій формі.
Інтегрована картка платника податків є документом, який відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету, тому відображення в ній податкової заборгованості по фактично сплаченим сумам порушує права платника податків.
У даному випадку у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані карток його особових рахунків правильно відображали точний облік усіх нарахованих і сплачених сум до бюджету, оскільки невідповідність такого обліку фактичним задекларованим показникам сталась не з вини позивача, однак тягне певні правові наслідки у вигляді спрямування грошових надходжень у погашення неіснуючого боргу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від  9 квітня 2019 року у справі №812/420/18.
Суд першої інстанції також дійшов вірного висновку, що позивачем не порушено строк звернення до суду, оскільки не зарахування (не відображення) відповідних платежів  в обліковій картці (особовому рахунку) платника податку та нарахування відповідної пені є триваючим порушенням прав позивача. Крім того, відсутність податкових зобов`язань за певні періоди була встановлена судовими рішеннями, які набули чинності через значний проміжок часу.
За приписами ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не довів правомірності своїх дій щодо  спрямування коштів сплачених позивачем на погашення податкового боргу, а тому  є підстави для задоволення позову.
З огляду на викладене вище,  суд першої інстанції вжив заходів до всебічного і повного дослідження обставин справи і прийняв законне і обґрунтоване рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	Д. М. Старунський 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повний текст постанови складено 20 січня 2020 року.