УХВАЛА

04 березня 2020 року 
Київ
справа №640/13689/19
адміністративне провадження №К/9901/5137/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів - Шишова О. О., Яковенка М. М.,
перевіривши касаційну скаргу Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у справі №640/13689/19 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування висновку та наказу, поновлення на роботі, -
у с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України, третя особа - Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, в якому просив: визнати протиправним та скасувати висновок службового розслідування дисциплінарною комісією від 10 липня 2019 року; визнати протиправним та скасувати наказ Голови Національної поліції України Князєва Сергія від 15 липня 2019 року №1332 у частині щодо застосування до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.
Позов обґрунтовано тим, що вказані рішення відповідача підлягають скасуванню, оскільки в ході службового розслідування не було встановлено факту вчинення позивачем дій, які можна вважати дисциплінарним проступком у розумінні Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а висновок дисциплінарної комісії не може ґрунтуватись на припущеннях.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Отже, судом першої інстанції вказану справу віднесено до справ незначної складності, які в свою чергу підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
02 серпня 2019 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій остаточно просив: визнати протиправним та скасувати висновок службового розслідування дисциплінарної комісії від 10 липня 2019 року; визнати протиправним та скасувати наказ Голови Національної поліції України Князєва Сергія від 15 липня 2019 року №1332 у частині щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення; скасувати наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 24 липня 2019 року №139 о/с «По особовому складу» у частині звільнення позивача зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення на підставі наказу Голови Національної поліції України від 15 липня 2019 року №1332; поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді головного оперуповноваженого-інспектора відділу оперативної роботи управління оперативних розвідок у Департаменті внутрішньої безпеки Національної поліції України з 09 серпня 2019 року; зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити грошові кошти позивачу за час вимушеного прогулу з 09 серпня 2019 року по день вирішення справи по суті та набрання законної сили рішення суду у даній справі.
Вказана заява судом першої інстанції до провадження не приймалась, відповідачу та третій особі не надсилалась.
Також до заяви про збільшення позовних вимог позивач долучив заяву про залучення Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України до участі у справі як співвідповідача, яка також судом першої інстанції не розглядалась.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року до участі у справі залучено співвідповідачем Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, змінивши його процесуальний статус. Сторонам було вручено заяву позивача про збільшення позовних вимог.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ за підписом Голови Національної поліції України Князєва Сергія від 15 липня 2019 року № 1332, у частині 1 щодо застосування до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дисциплінарного стягнення як звільнення; скасовано наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 24 липня 2019 року №139 о/с «По особовому складу» у частині звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення на підставі наказу Національної поліції України від 15 липня 2019 року № 1332; поновлено підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді головного оперуповноваженого-інспектора відділу оперативної роботи управління оперативних розвідок у Департаменті внутрішньої безпеки Національної поліції України з 09 серпня 2019 року; зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити грошові кошти ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 09 серпня 2019 року по 15 січня 2020 року у розмірі 97830,70 грн; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Національна поліція України звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Обговоривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Посада публічної служби позивача не відноситься до переліку службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у справі №640/13689/19 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування висновку та наказу, поновлення на роботі.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                             І. В. Дашутін
Судді                                                                                                                  О. О. Шишов
                                                                                                                           М. М. Яковенко