Номер провадження: 33/813/227/20
Номер справи місцевого суду: 523/16131/19 
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Гасанової Л.Я.к., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Робул Анатолія Анатолійовича, розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду міста Одеси Дяченко В.Г. від 22.11.2019 року,

                                установив

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 22.11.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення в вигляді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 03.10.2019 року о 01 год. 06 хв. в м. Одеса, по пр. Добровольського, 128, керував транспортним засобом - автомобілем марки «Mercedes-Benz E 270 CDI», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, на вимогу інспектора патрульної поліції від проходження в установленому порядку огляду для визначення стану сп`яніння, в присутності свідків відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується із оскарженою постановою суду та вважає що судом першої інстанції при розгляді справи істотно порушені права та свободи людини, гарантовані Конституцією і Законами України, а також міжнародними договорами, посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не забезпечив йому право на захист, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення. ОСОБА_1 вважає, що він був безпідставно зупинений працівниками поліції та на його пропозиції роз`яснити причину зупинки, йому запропонували провести огляд за допомогою алкотестеру, на що він попросив показати документи, які б підтверджували сертифікацію та законність використання вказаного виробу, проте відмовившись надати вказані документи, співробітники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 запевняє, що йому не було запропоновано пройти огляд в умовах лікувального закладу та він не відмовлявся від такої пропозиції. Крім того зазначає, що проект пояснення його відмови в проходженні огляду було складено заздалегідь та надруковано співробітниками поліції, в якому треба було лише вписати данні про автомобіль, водія та свідків. Також наполягає на тому, що з метою штучного створення доказів, що ним було вчинено адміністративне правопорушення в надрукований текст про газоаналізатор були внесені зміни. Та за таких обставин вважає, що працівниками поліції використовувався не сертифікований газоаналізатор. ОСОБА_1 запевняє, що наміру ухилятися від проходження огляду на предмет перебування у стані алкогольного сп`яніння в нього не було, він лише домагався того, щоб співробітники поліції діяли відносно нього у встановленому законом порядку з дотриманням його прав та законних інтересів. Також зазначає, що суд першої інстанції ці обставини не з`ясував, а лише обмежився констатуванням факту того, що він ОСОБА_1 вину не визнавав.
Посилаючись на вищенаведені обставини, апелянт просить задовольнити його апеляційну скаргу, постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21.11.2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення діяння передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП направити до суду першої інстанції на новий розгляд. 
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Робул А.А. змінив вимоги апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку зі спливом строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали доводи уточненої апеляційної скарги та просили її задовольнити, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, порушення вимог якого інкримінується  ОСОБА_1 ,передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №132539 від 03.10.2019 року,  ОСОБА_1 , 03.10.2019 року о 01 год. 06 хв. в м. Одеса, по пр. Добровольського, 128, керував транспортним засобом - автомобілем марки «Mercedes-Benz E 270 CDI», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, на вимогу інспектора патрульної поліції від проходження в установленому порядку огляду для визначення стану сп`яніння, в присутності свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України». 
Факт відмови  ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків  ОСОБА_2  та ОСОБА_3  (а.с.3, 4), які підтвердили наявність у  ОСОБА_1 під час складання протоколу ознак алкогольного сп`яніння та факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та у медичному закладі, факт ознайомлення його зі змістом адміністративного протоколу та правами та обов`язками, передбаченими ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.  ОСОБА_1 та його захисник під час апеляційного розгляду для підтвердження таких тверджень не заявляли клопотання щодо викликання для допиту свідків у судове засідання.
Крім того, доказом провини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є відеозапис з місця події, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , на вимоги співробітників поліції, відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомого спеціального технічного приладу на місці зупинки та у медичному закладі, та відмовився підписувати складений з цього приводу протокол про адміністративне правопорушення.
Зазначені докази спростовують доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що йому не було запропоновано пройти огляд в умовах лікувального закладу та він не відмовлявся від такої пропозиції. 
Апеляційний суд  не може прийняти до уваги доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено після безпідставного його зупинення, оскільки можливе порушення працівниками поліції вимог щодо наявності підстав для зупинення транспортного засобу не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, який повинен був виконати законну вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, згідно рапорту інспектора поліції (а.с.6)  ОСОБА_1 було притягнуто да адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП, таким чином  ОСОБА_1 був зупинений на належній правовій підставі.     
За наведених обставин, апеляційний суд не може прийняти до уваги вищевказані доводи апелянта. 
Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що проект пояснення його відмови в проходженні огляду було складено заздалегідь та надруковано співробітниками поліції, в якому треба було лише вписати данні про автомобіль, водія та свідків, оскільки зазначене не заборонено діючим законодавством. Крім того свідки підтвердили свої пояснення власноручними підписами.
Апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи апелянта про те, що працівниками поліції використовувався не сертифікований газоаналізатор, оскільки вини не підтверджені жодними доказами, будь яких клопотань щодо витребування доказів суду не було заявлено. Крім того ОСОБА_1 , у разі виникнення незгоди з проходженням огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу, повинен був повідомити про це поліцейського та зобов`язаний був пройти медичний огляд у закладу охорони здоров`я, однак він взагалі відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці складення протоколу, а також у медичному закладі.
Суд критично ставиться до твердження  ОСОБА_1 про те, що він був позбавлений можливості реалізувати своє право на захист, оскільки справа в суді апеляційної інстанції розглядалася у його присутності, правопорушник скористувався своїм правом на правову допомогу. Крім того, про дату розгляду справи в суді першої інстанції  ОСОБА_1 був повідомлений судовою повісткою, яку він отримав 06.11.2019 року, тобто за 16 днів до дати призначення справи до розгляду, а тому, на переконання апеляційного суду, мав достатньо часу на отримання правової допомоги.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на місці або в умовах медичного закладу, що було встановлене в передбаченому законом порядку. 
Наявними у справі доказами підтверджена винуватість  ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому підстави для скасування або зміни постанови суду відсутні.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову. 

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 22.11.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І.Кравець